ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/266/19  Номер провадження 22-ц/814/1847/20	Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж.О.  Доповідач ап. інст. Дорош А. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого – судді - доповідача   Дорош А.І.
Суддів:    Лобова О.А., Триголова В.М.
при секретарі:  Ачкасовій О.Н. 
учасники справи:
стягувач ОСОБА_1 
представник стягувача – адвокат Оловятенко О.Ю. 
представник боржника – адвокат Гонтар В.М. 

переглянув у відкритому  судовому засіданні в м. Полтаві у режимі відеоконференції за допомогою системи «EasyCon» цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 

на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 червня 2020 року, ухвалену суддею Кривич Ж.О., повний текст рішення складено – 30 червня 2020 року

у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та постанови державних виконавців Автозаводського ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Бажан Марини Олександрівни та ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд зі скаргою на дії та рішення державних виконавців Автозаводського ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . У судовому засіданні представник скаржника - адвокат Оловятенко О.Ю. уточнила вимоги скарги та просила суд поновити пропущений строк для подання скарги; визнати неправомірними дії державного виконавця ОСОБА_4 щодо повернення виконавчого документа стягувачу; визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Клімова О.І., що полягала у нездійсненні виконавчої дії опису 1/5 частини нерухомого майна не пізніше як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження, а також у не проведенні перевірки майнового стану боржника за місцем його проживання; визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Бажан (Матюхи) М.О. щодо відсутності контролю за розшуком автомобіля, належного боржнику; визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Клімова О.І., яка полягала у відсутності в матеріалах виконавчого провадження декларації про доходи боржника, відсутності виклику боржника з цього приводу та у не притягненні боржника до відповідальності за неподання декларації; визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Бажан (Матюхи) М.О. щодо відсутності пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця; визнати неправомірною бездіяльність ОСОБА_4 , яка полягала у не проведенні перевірок майнового стану боржника не рідше ніж один раз на два тижні щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяця щодо виявлення рухомого та нерухомого майна боржника та його майнових прав; визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Клімова О.І., що полягала у не направленні рекомендованим поштовим відправленням сторонам виконавчого провадження постанови про відкриття виконавчого провадження; визнати неправомірними дії державного виконавця Клімова О.І. щодо зняття арешту з майна боржника; скасувати постанову державного виконавця Клімова О.І. від 28 серпня 2019 року про зняття арешту з майна боржника; зобов`язати начальника Автозаводського відділу ДВС у м. Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) звернутися до суду із поданням про визнання недійсним договору дарування 1/5 квартири АДРЕСА_1 , укладеного 28 серпня 2019 року.
Скарга мотивована тим, що під час виконання рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 01 квітня 2019 року про стягнення з ОСОБА_2 боргу на користь ОСОБА_1 державні виконавці ОСОБА_3 та ОСОБА_4 діяли не у відповідності до положень Закону України «Про виконавче провадження». Так, 31 березня 2020 року ОСОБА_1 стало відомо, що державний виконавець 28 серпня 2019 року без будь-яких законних підстав закінчив виконавче провадження, зняв арешт з майна боржника і скасував постанову про закінчення виконавчого провадження. Завдяки таким діям державного виконавця в той же день боржник подарував належну йому 1/5 частку квартири. Окрім того, державний виконавець Клімов О.І. не направив стягувачу постанову про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом, не вимагав від боржника ОСОБА_2 пояснень з приводу неподання декларації про майновий стан, не притягнув його до відповідальності за неподання декларації, не провів опис 1/5 частки квартири боржника не пізніше як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про місце знаходження майна. Державний виконавець ОСОБА_4 перевіряла майновий стан боржника рідше, ніж передбачено частиною восьмою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», не вимагала пояснень боржника за фактом невиконання рішення суду, не контролювала розшук легкового автомобіля, який належить боржнику, неправомірно прийняла рішення про повернення виконавчого документа стягувачу 19 березня 2020 року.
Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08 січня 2020 року поновлено ОСОБА_1 строк для подання скарги до суду.
Скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково.
Визнано незаконною бездіяльність державного виконавця Автозаводського ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Клімова Олександра Ігоровича, яка полягала у не здійсненні виконавчої дії опису 1/5 частини нерухомого майна, яка належить боржнику, не пізніше як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про місце знаходження нерухомого майна та у не проведенні перевірки майнового стану боржника за місцем його проживання; у не направленні рекомендованим поштовим відправленням стягувачу постанови про відкриття виконавчого провадження.
Визнано незаконними дії державного виконавця Автозаводського ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Клімова Олександра Ігоровича щодо зняття арешту з майна боржника постановою від 28.08.2018 року у виконавчому провадженні № 59610091 та скасовано зазначену постанову.
Визнано незаконною бездіяльність державного виконавця Автозаводського ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Бажан (Матюхи) Марини Олександрівни, яка полягала у не проведенні перевірки майнового стану боржника не рідше одного разу на два тижні щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж одного разу на три місяці щодо виявлення нерухомого та рухомого майна та його майнових прав.
Визнано неправомірними дії державного виконавця Автозаводського ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Бажан Марини Олександрівни щодо повернення виконавчого документа стягувачу постановою від 19.03.2020 року з підстав п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». 
У задоволенні скарги в іншій частині відмовлено.
Ухвала суду першої інстанції мотивоване тим, що дії державного виконавця Клімова О.І. щодо ухвалення ним 28 серпня 2019 року постанов про закінчення виконавчого провадження та зняття арешту, є незаконними, оскільки жодних підстав для висновку про повне фактичне виконання рішення суду державний виконавець не мав. В його діях є порушення вимог частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» в частині не направлення стягувачу постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим поштовим відправленням та порушення положень частини четвертої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» щодо нездійснення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання протягом п`яти робочих днів з дня отримання інформації про місцезнаходження цього майна. Державний виконавець ОСОБА_4 порушила положення частини восьмої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» щодо періодичності перевірок майнового стану боржника, а також передчасно прийняла рішення про повернення виконавчого документу стягувачу постановою від 19 березня 2020 року. Державні виконавці не скористалися правом вимагати від боржника надання пояснень щодо невиконання рішення суду та подання декларації про майно та доходи, проте, у зв`язку з тим, що статті 19 та 26 Закону України «Про виконавче провадження» не зобов`язують державного виконавця у встановлений строк відбирати такі пояснення та декларацію, тому відсутні підстави для визнання бездіяльності в цій частині неправомірною. Вимога скаржника зобов`язати Автозаводський відділ ДВС звернутися до суду з поданням про визнання недійсним договору дарування 1/5 частки квартири не ґрунтується на діючому законодавстві, оскільки положення статей 18, 36, 66, 71 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачають ні права, ні обов`язку державного виконавця з таким поданням звертатися до суду.
В апеляційній скарзі боржник ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду першої інстанції в частині задоволених вимог скасувати і ухвалити нову постанову, якою у їх задоволенні відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не у повній мірі дотримався рекомендацій Верховного Суду у постанові від 17.04.2019 р. у справі №342/158/17, оскільки судом не було встановлено та доведено, якої шкоди завдано стягувачу не направленням їй постанови про відкриття виконавчого провадження, адже вона знала куди здала виконавчий лист, постійно відвідувала відділ ДВС та мала повну інформацію про стан виконання виконавчого провадження, також не було встановлено та не доведено, якої шкоди стягувачу завдало регулярне не проведення державним виконавцем майнового стану боржника та рахунків у банку, оскільки суду не було надано жодного доказу того, що боржник за цей час здійснив відчуження належного йому нерухомого майна чи зняв з рахунку кошти. Також зазначає, що стягувачем не були дотримані строки оскарження рішень та дій виконавця, оскільки стягувач знала про стан виконавчого провадження, зі скаргою звернулася лише у березні 2020 року, тобто з пропуском строку, передбаченого ч. 5 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження».

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить її залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін.

У відповіді на відзив на апеляційну скаргу боржник ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу задовольнити, вказує на тре, що усі документи державного виконавця проходять через Автоматизовану систему виконавчого провадження, а тому ОСОБА_1 як учасник виконавчого провадження мала електронний ключ доступу до нього і вже у грудні 2019 року після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження мала можливість самостійно постійно відслідковувати наявність ньому документів по вчиненню виконавчих дій, у т.ч. і постанов про накладення арешту на майно чи його зняття, проте, за і скаргою вона звернулася через три місяці, пропустивши строк 10 днів для оскарження дій державного виконавця.

У запереченні, яке надійшов до апеляційного суду 01.09.2020 р., стягувач ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду – без змін. Вказує, що при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження його матеріали не містили постанов про зняття арешту та про закінчення виконавчого провадження, про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження. Крім цього зазначає, що про оскаржувану постанову від 19.03.2020 року вона дізналася 26.03.2020 року, тому її скарга подана в межах 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

У відповіді на заперечення на апеляційну скаргу, яка надійшла до апеляційного суду 09.09.2020 року, боржник ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу задовольнити, вказує, що стягувач повинна була проявити зацікавленість з проводу виконання виконавчого листа, який був пред`явлений нею до примусового виконання ще до впровадження карантину, її посилання на те, що постанови державного виконавця про зняття арешту з майна зникли з матеріалів виконавчого провадження, то усі процесуальні документи, які складає державний виконавець, проходять через Автоматизовану систему виконавчого провадження і якщо вони відсутні у паперовому вигляді у матеріалах виконавчого провадження, то вони є в електронному вигляді, що може завжди відстежити сторона виконавчого провадження, яка має відповідний ідентифікатор, який стягувач мала ще у грудні 2019 року, а зі скаргою звернулася через три місяці.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що на примусовому виконанні у Автозаводському відділі ДВС перебуває виконавче провадження № 59610091 з примусового виконання виконавчого листа № 524/266/19, виданого 16 липня 2019 року Автозаводським районним судом м. Кременчука, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості в сумі 7350,00 доларів США та 2069,04 грн.(а.с. 14).
Виконавче провадження було відкрито постановою державного виконавця Клімова О.І. 23 липня 2019 року (а.с. 65). 
У порушення положень частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» постанова була направлена стягувачу простим поштовим відправленням. 
Також постановою від 23 липня 2019 року державний виконавець Клімов О.І. наклав арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника. У цей же день державний виконавець сформував інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якої ОСОБА_2 належала 1/5 частка у квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 16).
У порушення приписів частини четвертої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець Клімов О. не здійснив перевірку майна боржника за місцем проживання та не описав належне йому майно. 
ОСОБА_2 жодних дій, спрямованих на виконання рішення, не вчинив, в тому числі, не подав виконавцю декларацію про свої доходи та майно (пункт 3 частини 5 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження»). Державний виконавець Клімов О.І. не скористався правом притягнути боржника до відповідальності за неподання такої декларації.
28 серпня 2019 року державний виконавець Клімов О.І., посилаючись на пункт дев`ятий частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», який передбачає, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання у повному обсязі, виніс постанову про закінчення виконавчого провадження (а.с. 108). 
Також, постановою від 28 серпня 2019 року ОСОБА_3 припинив чинність арешту, нічим не обґрунтувавши таке рішення (а.с. 109). 
В цей же день ОСОБА_3 скасував постанову про закінчення виконавчого провадження, нічим не пояснивши таке рішення (а.с. 110).
Скориставшись явно неправомірним рішенням державного виконавця про скасування арешту, у той же день 28 серпня 2019 року, о 15 годині 10 хвилин ОСОБА_2 уклав договір дарування належної йому 1/5 частки квартири. 

У зв`язку із звільненням ОСОБА_3 за власним бажанням 21 жовтня 2019 року матеріали виконавчого провадження були передані державному виконавцю ОСОБА_4 
29 листопада 2019 року ОСОБА_4 наклала арешт на майно та кошти боржника (а.с. 72-77). 
19 грудня 2019 року вона оголосила в розшук автомобіль ВАЗ-21013, 1985 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить боржнику (а.с. 78). 
Запити щодо майнового стану боржника до Державної фіскальної служби, Пенсійного фонду України, Міністерства внутрішніх справ України державним виконавцем ОСОБА_4 направлялися 29 жовтня 2019 року, 29 листопада 2019 року, 19 грудня 2019 року, 28 січня 2020 року, 3 березня 2020 року (а.с. 102-107). 
Також 3 березня 2020 року боржник викликався до державного виконавця з метою надання пояснень та декларації про доходи (а.с. 108).
19 березня 2020 року державний виконавець Бажан М.О. прийняла рішення про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю майна, на яке може бути звернуто стягнення (а.с.15).
Ця постанова була прийнята державним виконавцем після того, як державний виконавець за місцем проживання боржника не виявила майна, на яке може бути звернуто стягнення в рахунок погашення боргу (а.с. 98). 
23 квітня 2020 року начальник Автозаводського ВДВС Шевченко М.С. за результатами перевірки законності здійснення виконавчого провадження ухвалила постанову, якою скасувала постанову про повернення виконавчого провадження (а.с. 115-120). 
Зокрема, начальник відділу встановила, що завершення виконавчого провадження є передчасним, а дії державного виконавця ОСОБА_5 є такими, що порушують частину четверту статті 13, ч.ч. 1, 2 статті 18, п. 1 ч. 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». Так, державний виконавець не перевірила фактичне місце знаходження транспортного засобу, не здійснила перевірку цінних паперів, банківських сейфів та корпоративних прав боржника, не перевірила наявність у нього іншого рухомого майна, такого, як сільськогосподарська техніка, не здійснила інших заходів, спрямованих на фактичне виконання рішення суду, а саме, не ініціювала обмеження його у праві виїзду за територію України та притягнення до відповідальності за невиконання рішення суду.
В даний час виконавчі дії продовжуються.
Постанову про повернення виконавчого документу стягувач отримала 26.03.2020 року, а про постанови державного виконавця Клімова О.І. від 28.08.19 року дізналася тільки 31.03.2020 року під час ознайомлення з виконавчим провадження, тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що пропущений строк оскарження підлягає поновленню. 
Апеляційний суд у складі колегії суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного. 

Згідно ч.1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», якою визначено порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби, передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.   
Згідно ч. 3 вказаної статті Закону, начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом. Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.
По справі вбачається і це встановлено судом першої інстанції, що постановою про проведення перевірки виконавчого провадження від 23 квітня 2020 року начальник Автозаводського ВДВС Шевченко М.С. за результатами перевірки законності здійснення виконавчого провадження №59610091, яке перебувало на виконанні у державного виконавця Бажан М.О., встановила, що 23.07.2019 року державним виконавцем Клімовим О.І. відкрито виконавче провадження, а 21.10.2019 року у зв`язку зі звільненням ОСОБА_3 матеріали виконавчого провадження для подальшого виконання передано державному виконавцю ОСОБА_5 , крім цього, начальник визнала дії державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Бажан Марини Олександрівни під час здійснення виконавчого провадження №59610091, такими, що вчинені з порушенням ч. 4 ст. 13, ч.1,2 ст. 18, п.1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», скасовано постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 19.03.2020 року, зобов`язано державного виконавця Бажан М.О. вжити заходи щодо усунення виявлених перевіркою порушень та вжиття у відповідності до вимог чинного законодавства інших дій, спрямованих на виконання рішення суду, зобов`язано державного виконавця Бажан М.О. привести виконавче провадження у відповідність до вимог закону (а.с. 115-117).
Зі змісту мотивувальної частини вказаної постанови вбачається, що перевіркою в діях державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) ОСОБА_5 виявлено порушення вимог ч. 4 ст. 13, ч. 1,2 ст. 18, п.1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження в частині не здійснення повної перевірки майнового стану боржника, не вжиття заходів щодо перевірки місцезнаходження та опису транспортного засобу боржника, передчасного завершення виконавчого провадження та не здійснення інших заходів, спрямованих на фактичне виконання рішення. На момент завершення виконавчого провадження з причин відсутності майна боржника у матеріалах справи державний виконавець не перевірила фактичне місце знаходження транспортного засобу, не здійснила перевірку цінних паперів, банківських сейфів та корпоративних прав боржника, не перевірила наявність у нього іншого рухомого майна, такого, як сільськогосподарська техніка, не здійснила інших заходів, спрямованих на фактичне виконання рішення суду, а саме, не ініціювала обмеження його у праві виїзду за територію України та притягнення до відповідальності за невиконання рішення суду.
Як встановлено судом першої інстанції, у даний час виконавчі дії по виконавчому провадженню №59610091 продовжуються.
Таким чином, на час ухвалення судового рішення у справі постанова про повернення виконавчого документу була скасована начальником ВДВС у порядку здійснення контролю за рішеннями, діями державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Бажан (Матюхою)М.О. під час виконання рішень на підставі ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», також було визнано дії цього державного виконавця такими, що вчинені з порушенням ч. 4 ст. 13, ч.1,2 ст. 18, п.1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», тому відсутні підстави для розгляду вимог скарги стягувача щодо рішень, дій та бездіяльності державного виконавця Бажан М.О. ще і судом, оскільки вбачається дублювання рішень на підставі ч. 1 та ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, вже прийняв відповідне рішення, розділ VII ЦПК України передбачає судовий контроль за виконанням судових рішень у разі їх невиконання, тому у даному випадку відсутня необхідність ще й прийняття рішення судом з цих самих вимог (питань).
Щодо вимоги стягувача в частині поновлення пропущеного строку для подання скарги на дії державного виконавця Клімова О.І. щодо зняття арешту з майна боржника, в частині вимог про визнання бездіяльності державного виконавця Клімова О.І., яка полягає у не здійсненні виконавчої дії – опису 1/5 частини нерухомого майна, яка належить боржнику, не пізніше як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження, не проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи, під час якої здійснюються опис та арешт цього майна відповідно до ч. 4 ст. 13 ЗУ «Про виконавче провадження» - неправомірною, про визнання бездіяльності державного виконавця Клімова О.І., яка полягає у відсутності в матеріалах виконавчого провадження декларації про доходи та майно боржника, відсутність викликів боржника з цього приводу та не притягнення до відповідальності боржника за неподання такої декларації відповідно до п.3 ч. 5 ст. 19 та ч. 5 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» - неправомірною, про визнання бездіяльності державного виконавця Клімова О.І., яка полягає у не направленні рекомендованим поштовим відправленням сторонам виконавчого провадження постанови про відкриття виконавчого провадження відповідно до ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» - неправомірною, про визнання дій державного виконавця Клімова О.І. щодо зняття арешту з майна боржника – неправомірними, про скасування постанови державного виконавця Клімова О.І. про зняття арешту з майна від 28.08.2019 року, то за змістом скарги вимога про поновлення пропущеного строку для подання скарги стосувалася лише щодо дій державного виконавця в частині зняття арешту з майна боржника, щодо інших вимог клопотання про поновлення строку звернення зі скаргою до суду при її пред`явленні стягувачем не заявлялося.
15.06.2020 р. до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 –адвоката Оловятенко О.Ю, в якій остання просить визнати причину пропуску ОСОБА_1 строку на звернення зі скаргою на дії державного виконавця, а саме постанову про зняття арешту з майна від 28.08.2019 року, поновити строк на звернення до суду зі скаргою (а.с. 34-35).
Згідно ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. 
Згідно п. «а» ч.1,ч. 2 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
Згідно ч.1,2 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
У скарзі до суду стягувач вказує, що про постанову від 28.08.2019 р про зняття арешту з майна боржника вона дізналася лише 31.03.2020 року після отримання 26.03.2020 року постанови про повернення виконавчого листа, що до 31.03.2020 р. їй не було відомо про існування цієї постанови, тому оскаржити її вона не могла, також стягувач вказує, що бажає оскаржити цю постанову, оскільки вона повністю унеможливлює реальне виконання рішення суду, що можливість ознайомитися з постановою про зняття арешту від 28.08.2019 р. вона отримала після того, як отримала 26.03.2020 року постанову про повернення виконавчого документу від 19.03.2020 р. та готувала скаргу на неї, а саме 31.03.2020 року, тому вважає, що строк звернення до суду зі скаргою був пропущений нею з поважних причин та просила його поновити.
З матеріалів виконавчого провадження у паперовому вигляді, наданих до справи, вбачається, що постанова про зняття арешту з майна прийнята державним виконавцем Клімовим О.І. 28.08.2019 р. (а.с. 109). 
Проте, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 18.12.2019 р. представник стягувача ОСОБА_1 – адвокат Оловятенко О.Ю. (ордер про надання правової допомоги від 14.01.2019 р. (а.с. 82)) подала заяву начальнику Автозаводського відділу ДВС м. Кременчук ГТУЮ у Полтавській області про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та згідно власноручно виконаного нею запису на заяві вона 23.12.2019 р. була ознайомлена без обмежень у часі з матеріалами виконавчого провадження (а.с. 84), з чого слідує, що вона була ознайомлена з постановою про відкриття провадження, також і з постановою державного виконавця Клімова О.І. від 28.08.2019 р. про зняття арешту з майна, проте, зі скаргою на рішення, дії та бездіяльність вказаного державного виконавця стягувач Манзар Ю.І. звернулася лише 31.03.2020 року, тобто з порушенням вимог ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».
При цьому, представник стягувача ОСОБА_1 – адвокат Оловятенко О.Ю. визнає, що у матеріалах виконавчого провадження у паперовому вигляді знаходилася постанова про відкриття виконавчого провадження, а доводи представник стягувача ОСОБА_1 – адвокат Оловятенко О.Ю. про відсутність в них постанови про зняття арешту нічим не підтверджені.
Поновлюючи строк звернення зі скаргою до суду, суд першої інстанції у мотивувальній частині ухвали вказав, що постанову про повернення виконавчого документу від 19.03.2020 року стягувач отримала 26.03.2020 року, а про постанови державного виконавця ОСОБА_6 від 28.08.2020 року дізналася тільки 31.03.2020 року під час ознайомлення з виконавчим провадженням, тому пропущений строк оскарження підлягає поновленню.
Однак, це не відповідає дійсності з вище вказаних підстав, оскільки представник стягувача – адвокат Оловятенко О.Ю. ще у грудні 2019 року була ознайомлена з матеріалами виконавчого провадження і мала реальну можливість звернутися до суду зі скаргою на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця Клімова О.І. в межах строку, визначеного ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», тобто з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Інших поважних причин пропуску строку скарги стягувач не навела, тому висновок суду першої інстанції про поновлення строку звернення до суду зі скаргою на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця Клімова О.І. не грунтується на фактичних обставинах справи та нормах чинного законодавства.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.06.2020 року у справі №554/352/18, провадження №61-292св19.
При цьому, колегія суддів, виходячи з фактичних обставин справи, приходить до висновку про те, що стягувачем не було пропущено 10-ти денний строк звернення до суду зі скаргою на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця Бажан М.О., оскільки постанову про повернення виконавчого листа від 19.03.2020 року вона отримала 26.03.2020 року, а зі скаргою звернулася 31.03.2020 р., тобто в межах 10-ти денного строку, передбаченого ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» та п. «а» ч.1,ч. 2 ст. 449 ЦПК України, тому клопотання про поновлення цього строку заявлено безпідставно.
Посилання представника стягувача ОСОБА_1 – адвоката Оловятенко О.Ю. на те, що при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження у матеріалах була відсутня постанова про зняття арешту з нерухомого майна боржника, не заслуговують на увагу, оскільки, як стверджує сам представник стягувача, матеріали виконавчого провадження у паперовому варіанті повинні співпадати та бути ідентичними з матеріалами, завантаженими до Автоматизованої системи виконавчого провадження. Автоматизована система виконавчого провадження №59610091 містить у хронологічному порядку процесуальні документи виконавчого провадження, у тому числі у ній значиться і постанова про зняття арешту з нерухомого майна боржника від 28.08.2019 р., яка є доступною для ознайомлення учасниками виконавчого провадження.
Автоматизована система виконавчого провадження це - комп`ютерна програма, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу.
Згідно п.п. 4,5 розділу І «Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження», затвердженого наказом МЮ України 05.08.2016 р. № 2432/5, зареєстрованого в МЮ України 12.08.2016 р. за № 1126/29256, (у редакції станом на 06.03.2020 р.) користувачами системи є: сторони виконавчого провадження.  
Пунктом 7 розділу II «Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження» передбачено, що внесення змін, видалення реєстраційних даних вхідної та вихідної кореспонденції, у тому числі виконавчих документів, не допускаються, крім випадків виправлення технічних помилок, описок чи доповнення реєстраційних даних відомостями, отриманими під час проведення виконавчих дій, про що виноситься відповідна постанова. Зміни та видалення реєстраційних даних фіксуються та зберігаються Системою автоматично. Виконавчий документ, що реєструється в Системі, підлягає обов`язковому скануванню.
Згідно п.п.1-5 розділу ІV «Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження» державний або приватний виконавець після отримання виконавчого документа у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», приймає рішення про відкриття виконавчого провадження чи про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання. Виконавцем до Системи обов`язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій та прийняття процесуальних рішень. До Системи в обов`язковому порядку вносяться також відомості про всі документи, отримані на запит виконавця, заяви сторін виконавчого провадження, відповіді на них та їх скановані копії. Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Системи одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія, або одночасно з виготовленням документа, яким оформлюється проведення виконавчої дії. Постанови виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою Системи. Виготовлення постанов та інших документів виконавчого провадження не в Системі забороняється. Документ виконавчого провадження, який направляється у паперовому вигляді, формується виконавцем у Системі до друку та вноситься до журналу реєстрації вихідної кореспонденції протягом 24 годин з моменту формування
	
Пунктом 2 розділу VІ «Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження» передбачено, що доступ до інформації Системи сторонам виконавчого провадження забезпечується через інструменти електронної ідентифікації відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги», а також через ідентифікатор для доступу до інформації про виконавче провадження, який зазначається в довідці про реєстрацію виконавчого документа та постанові про відкриття виконавчого провадження. Система забезпечує: можливість формування сторонами виконавчого провадження узагальненої інформації про рішення (виконавчі дії), прийняті (вчинені) виконавцем, із зазначенням дати їх прийняття (вчинення) та з можливістю роздрукування такої інформації; доступ сторонам виконавчого провадження до документів виконавчого провадження.   У матеріалах виконавчого провадження у паперовому вигляді, з якими знайомилася 23.12.2019 року представник стягувача ОСОБА_1 – адвокат Оловятенко О.Ю., міститься постанова про відкриття провадження від 23.07.2019 року, у якій значиться номер ідентифікатора для доступу сторонам виконавчого провадження (а.с. 65), що свідчить проте, що сторона стягувача мала реальну можливість з 23.12.2019 р. ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження, внесеними до автоматизованої системи виконавчого провадження за адресою в мережі Інтернет з використанням вказаного номеру ідентифікатора для доступу.	

 З урахуванням викладеного, колегія суддів в цій частині приходить до висновку про те, що клопотання стягувача про поновлення пропущеного строку для подання скарги  щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності державного виконавця Клімова О.І. не підлягає задоволенню, оскільки  не надані докази про поважність причин його пропуску. 

Оскільки, вимоги скарги щодо рішень, дій та бездіяльності державного виконавця Клімова О.І. пред`явлені з пропуском строку звернення до суду, тому на підставі ч. 2 ст. 126 ЦПК України їх слід залишити без розгляду.

Щодо висновку суду першої інстанції в частині вимоги скаржника зобов`язати Автозаводський відділ ДВС звернутися до суду з поданням про визнання недійсним договору дарування 1/5 частки квартири, що така вимога не ґрунтується на діючому законодавстві, оскільки положення статей 18, 36, 66, 71 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачають ні права, ні обов`язку державного виконавця з таким поданням звертатися до суду, то в цій частині колегія суддів погоджується з таким висновком і підстав для скасування ухвали суду в цій частині не вбачає.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно ч. 1 ст. 450 ЦПК України с карга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

При складанні скарги стягувач не вказала особу боржника, за участі якого скарга підлягає розгляду. У подальшому представнику боржника із сайту суду першої інстанції стало відомо про розгляд скарги і за його клопотанням у судовому засіданні 18.06.2020 р. представника боржника – адвоката Гонтар В.М. було залучено до участі у справу (без вручення копії скарги та додатків до неї тощо), що є порушенням принципу змагальності сторін у цивільному процесі.
Аналогічна позиція в цій частині також викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.06.2020 року у справі №554/352/18, провадження №61-292св19.
Згідно п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 

Згідно п.2,3,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч.1, 374 ч.1 п. 2, 376 ч.1 п. 2,3,4, 126 ч. 2, 381 – 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_2  – задовольнити частково.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 червня 2020 року в частині поновлення ОСОБА_1 строку для подання скарги до суду та в частині задоволених вимог скарги та в частині вимог, у задоволенні яких відмовлено, крім вимоги зобов`язати Автозаводський відділ ДВС звернутися до суду з поданням про визнання недійсним договору дарування 1/5 частки квартири – скасувати і ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні пропущеного строку подання скарги на оскарження рішення, дії та бездіяльність державного виконавця Клімова О.І.

Вимоги скарги ОСОБА_1 щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності державного виконавця Клімова О.І. – залишити без розгляду.

У задоволенні вимог скарги ОСОБА_1 щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності державного виконавця Бажан М.О. – відмовити.

          Ухвалу суду в частині відмови у задоволенні вимоги про зобов`язання Автозаводський відділ ДВС звернутися до суду з поданням про визнання недійсним договору дарування 1/5 частки квартири – залишити без змін.

       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 вересня 2020 року.

СУДДІ:         А. І. Дорош                О. А. Лобов                        В. М. Триголов