Справа № 301/618/20

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        01 липня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого                                судді КОНДОРА Р.Ю.
суддів                                        КУШТАНА Б.П., МАЦУНИЧА М.В.
при секретарі                                БАЛАЖ Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Іршавського районного суду І.А. Даруди від 19 березня 2020 року, повний текст якої складено 19 березня 2020 року, про відмову у відкритті провадження в цивільній справі № 301/618/20 за позовом ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Загатянська сільська рада Іршавського району Закарпатської області, до Закарпатської обласної державної адміністрації та ОСОБА_2 про визнання договору оренди землі дійсним та скасування розпорядження, -

встановив:

ОСОБА_1 оскаржив ухвалу судді Іршавського районного суду від 19.03.2020, якою відмовлено у відкритті провадження за вищеназваною позовною заявою. На думку апелянта, ухвалу постановлено з порушенням норм процесуального права.
Так, позивач пред`явив дві позовні вимоги: про визнання дійсним договору оренди земельної ділянки від 10.06.2003, укладеного із Загатянською сільською радою Іршавського району, та про скасування розпорядження голови Закарпатської облдержадміністрації від 13.10.2017 № 523 щодо надання ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення з подальшою передачею в оренду саме тієї земельної ділянки, яка згідно з указаним договором перебуває в оренді у позивача. Тому належало вирішувати питання про відкриття провадження в справі щодо кожної з цих вимог.
Однак, щодо вимоги про визнання договору оренди дійсним питання фактично взагалі не розглядалося, а ухвала про відмову у відкритті провадження за цією вимогою не вмотивована.
Відмова у відкритті провадження за другою вимогою обґрунтована тим, що даний спір вже був предметом судового розгляду, а повторний розгляд не передбачений чинним законодавством.
Апелянт дійсно 03.09.2018 оскаржив до Закарпатського окружного адміністративного суду розпорядження голови Закарпатської облдержадміністрації від 13.10.2017 № 523, у цьому позові було відмовлено, рішення суду набрало законної сили (справа № 0740/931/18). Проте, у справі, в якій суддя відмовив у відкритті провадження в порядку цивільного судочинства, апелянт звернувся до суду з інших підстав, аніж ті, що мали місце в адміністративній справі № 0740/931/18 (зокрема, з підстав, що виникли за результатами перевірок дотримання вимог земельного законодавства).
Натомість у адміністративній справі № 260/1029/19 ОСОБА_2 оскаржив розпорядження голови Закарпатської облдержадміністрації від 29.05.2019 № 286, що ним, у свою чергу, було скасовано розпорядження голови Закарпатської облдержадміністрації від 13.10.2017 № 523. У цій справі є чинне судове рішення – постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2020, якою скасовано розпорядження голови Закарпатської облдержадміністрації від 29.05.2019 № 286. При цьому, апеляційний адміністративний суд вказав на те, що оскаржений правовий акт ненормативного характеру внаслідок одноразового застосування вичерпав свою дію, після чого відповідний майновий спір належить розглядати в порядку цивільного судочинства.
Отже, в порядку цивільного судочинства апелянт звернувся до суду з підстав, які в адміністративній справі № 0740/931/18 не розглядалися судом. Ці обставини не входять до кола питань, які вирішуються під час відкриття провадження в справі, та не перевірялися суддею.
Апелянт просить ухвалу скасувати, питання про відкриття провадження в справі передати до суду першої інстанції.

У відзиві на апеляцію ОСОБА_2 вказує на її необґрунтованість, просить скаргу залишити без задоволення, а ухвалу судді суду першої інстанції – без змін. Посилається, зокрема, на обставини спірного землекористування та на те, що суддею обґрунтовано відмовлено у відкритті провадження в справі, враховано чинні рішення зі спірних питань, постановлені в порядку адміністративного судочинства, де у відповідних вимогах ОСОБА_1 було відмовлено. Крім того, про належність спору до цивільної юрисдикції Восьмий апеляційний адміністративний суд висновку не робив, вимога про визнання договору дійсним є спробою штучно створити підстави для розгляду в порядку цивільного судочинства питання про скасування розпорядження суб`єкта владних повноважень, а питання дійсності договору оренди землі є предметом розгляду в іншій цивільній справі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача ОСОБА_1 адвоката Микити М.Ф., яка апеляцію підтримала, відповідача ОСОБА_2 , який скаргу не визнав, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України у відсутність інших учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи учасників процесу, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до такого.

16.03.2020 ОСОБА_1 пред`явив до Закарпатської облдержадміністрації та ОСОБА_2 позов про визнання договору оренди землі дійсним та скасування розпорядження, третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, зазначив на стороні позивача Загатянську сільську рада Іршавського району (а.с. 3-5). Позивач просив визнати дійсним договір оренди земельної ділянки від 10.06.2003, укладений із Загатянською сільською радою Іршавського району на підставі рішення 5-ї сесії 6-го скликання цієї сільської ради від 14.02.2003 № 35, та скасувати розпорядження голови Закарпатської облдержадміністрації від 13.10.2017 № 523 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_2 » орієнтовною площею 1,00 га, розташованої за межами населеного пункту, урочище Пустар, на території Загатянської сільської ради Іршавського району Закарпатської області, з подальшим наданням її в оренду для рибогосподарських потреб.

Ухвалою судді Іршавського районного суду від 19.03.2020 у відкритті провадження в справі відмовлено (а.с. 34-35). Обґрунтовуючи таке процесуальне рішення, суддя суду першої інстанції виходив із того, що:
даний спір вже був предметом судового розгляду, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2020 скасовано розпорядження в.о. голови Закарпатської облдержадміністрації від 29.05.2019 № 286 «Про визнання таким, що втратило чинність, розпорядження голови облдержадміністрації», цією постановою встановлено, що розпорядженням голови Закарпатської облдержадміністрації від 13.10.2017 № 523 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_2 » надано ОСОБА_2 зазначений дозвіл щодо ділянки орієнтовною площею 1,00 га, розташованої за межами населеного пункту, урочище Пустар, на території Загатянської сільської ради Іршавського району Закарпатської області, з подальшим наданням її в оренду для рибогосподарських потреб;
03.09.2018 ОСОБА_1 оскаржив розпорядження голови Закарпатської облдержадміністрації від 13.10.2017 № 523 і чинним рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.03.2019 у справі № 0740/931/18 у позові відмовлено;
отже, дане розпорядження було предметом судового розгляду і оскільки рішення суду набрало законної сили, то повторний розгляд не передбачений чинним законодавством, а доводи про те, що спір є цивільно-правовим спростовуються рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.03.2019 у справі № 0740/931/18 про відмову в позові;
суддя відмовляє у відкритті провадження в справі, якщо:
заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (ст. 186 ч. 1 п. 1 ЦПК України);
є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами (ст. 186 ч. 1 п. 2 ЦПК України);
враховуючи суб`єктний склад учасників справи, характер правовідносин, що склались між ними, даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та має бути вирішений адміністративним судом.
У відкритті провадження в справі суд відмовив «керуючись ст. 186 ЦПК України», без вказівки на конкретні частину і пункт (конкретну процесуальну норму) цієї статті.

Із таким судовим рішенням погодитись не можна, оскільки воно ухвалене з порушенням норм процесуального права.

Заявою та доданими до неї документами підтверджується, що ОСОБА_1 (фізична особа) пред`явив до Закарпатської облдержадміністрації (юридичної особи, суб`єкта владних повноважень) та до ОСОБА_2 (фізичної особи) позов про визнання дійсним договору оренди землі (правочину), вчиненого позивачем із Загатянською сільрадою Іршавського району (юридичною особою, суб`єктом владних повноважень), та про скасування розпорядження, яким дозвіл на розроблення проекту відведення в оренду ОСОБА_2 було надано щодо цієї ж земельної ділянки. Позивач обґрунтовував свою заяву порушенням діями відповідачів цивільних (земельних) прав позивача та необхідністю захисту цих прав.

Як випливає зі змісту ухвали судді, відмову у відкритті провадження в справі обґрунтовано одночасно підставами, передбаченими пунктами 1 і 2 частини 1 статті 186 ЦПК України, тобто, неналежністю спору до цивільної юрисдикції та наявністю чинного рішення суду у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав (рішення в тотожному спорі (справі) за суб`єктним складом сторін, предметом і підставами позову). Така процесуальна конструкція недопустима, відмова у відкритті провадження одночасно з цих підстав не ґрунтується на законі та неможлива: у першому випадку справу взагалі не належить розглядати в порядку цивільного судочинства, в другому – справа належить до цивільної юрисдикції, проте, не може розглядатися через наявність рішення, ухваленого в тотожному спорі (справі) в порядку цивільного судочинства.

Вже лиш ці обставини виключають дотримання вимог цивільного процесуального закону під час вирішення питання щодо відкриття провадження в справі.

Констатація в ухвалі про те, що враховуючи суб`єктний склад учасників справи, характер правовідносин, що склались між ними, даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та має бути вирішений адміністративним судом, по-перше, наведеного не спростовує з огляду на вищевказане фактичне правове вмотивування ухвали, по-друге, теж не може бути визнана обґрунтованою по суті.

У адміністративній справі № 0740/931/18 розглядався позов ОСОБА_1 до голови Закарпатської облдержадміністрації та Закарпатської облдержадміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження, де третіми особами без самостійних вимог щодо предмета спору були Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою, ОСОБА_2 і ТОВ «Землемір». Про тотожність спорів (справ), що розглянуті чи підлягають розгляду за процесуальними правилами різних видів судочинства, з різним суб`єктним складом і процесуальним статусом учасників процесу, з різних підстав та з різними предметами позовів йтися не може.

Зазначивши в ухвалі про врахування суб`єктного складу учасників справи та характеру правовідносин, що склались між ними, суддя суду першої інстанції не навів власне відповідного цій констатації конкретного обґрунтування, яке б тягло належно вмотивований висновок про належність спору саме до адміністративної юрисдикції. Зокрема, відсутня мотивація в контексті підстав і предмета позову (змісту позовних вимог) та суб`єктного складу і процесуального статусу учасників процесу (відповідачів). Тож відповідний висновок в ухвалі не можна визнати обґрунтованим, він по суті є припущенням.

Таким чином, процесуальне рішення про відмову у відкритті провадження в справі не відповідає вимогам закону, суперечливе, необґрунтоване та передчасне, тому на підставі ст. 379 ч. 1 п.п. 1, 4 ЦПК України апеляцію слід задовольнити, оскаржену ухвалу скасувати, справу в частині питання про відкриття провадження направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Стосовно доводів сторін про те, що в адміністративній справі № 260/1029/19 Восьмий апеляційний адміністративний суд у постанові від 25.02.2020 вказав, що спір належить розглядати в порядку цивільного судочинства, то такий висновок у зазначеному судовому рішенні відсутній, що, втім, не впливає на встановлені обставини щодо недотримання норм процесуального права при вирішенні питання стосовно відкриття провадження в справі.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження в справі належить враховувати підстави позову та характер спірних правовідносин, яким є предмет позову та чи є його вимоги взаємопов`язаними, яким є суб`єктний склад і процесуальний статус учасників процесу, чи мають значення, яке і на якій стадії процесу судові рішення, що ухвалювалися з приводу взаємовідносин між учасниками процесу та набрали законної сили тощо.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 6, ст. 379 ч. 1 п.п. 1, 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд –

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, ухвалу судді Іршавського районного суду від 19 березня 2020 року скасувати, справу в частині питання про відкриття провадження направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає. Повне судове рішення складене 8 липня 2020 року.

Судді