Справа № 149/660/20
Провадження № 22-ц/801/1376/2020
Категорія: 68
Головуючий у суді 1-ї інстанції Войнаревич М. Г.
Доповідач:Сало Т. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року	Справа № 149/660/20	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Ковальчука О.В., Якименко М.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 11 червня 2020 року, постановлене суддею Войнаревичем М.Г., в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: головний державний виконавець Хмільницького міськрайонного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Дубчак О.А., про визначення суми заборгованості зі сплати аліментів та про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,
встановив:
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила: - визначити заборгованість по аліментам ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 1 березня 2020 року в розмірі 33 546,44 грн; - стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 33 546,44 грн неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.
Позов мотивований тим, що рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 15.03.2017 стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , 2015 року народження. На підставі вказаного рішення суду видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження.
Відповідно до розрахунків заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню заборгованість боржника ОСОБА_2 станом на 01.01.2018 становить 7 564,86 грн, станом на 01.03.2020 – 11 119,35 грн.
Із вказаною сумою заборгованості позивач не погоджується, так як державний виконавець безпідставно в рахунок сплати аліментів відніс грошові суми, які надійшли від інших осіб, та які не відносяться до аліментів. А тому за її розрахунками сума заборгованості по аліментах станом на 01.03.2020 становить 33 546, 44 грн, а не 11 119, 35 грн.
Крім того, розмір неустойки (пені) з лютого 2017 року по березень 2020 року за розрахунками позивача становить 202 308,31 грн, однак, враховуючи положення ч. 1 ст. 196 СК України щодо обмеження в максимальному розмірі неустойки, просить стягнути з відповідача неустойку в розмірі 33 546,44 грн.
Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 11 червня 2020 року позов у даній справі задоволень частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 заборгованість по аліментам на доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 01.03.2020 в сумі 11 119 грн 35 коп. У задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 840, 80 грн.
Не погодившись із вказаним позовом, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов та вирішити питання судових витрат.
Скарга мотивована тим, що суд не мав права приймати наданні державним виконавцем копії квитанцій (державним виконавцем не надано доказів надсилання таких копій іншим учасникам справи; копії квитанцій не засвідчені; місцезнаходження оригіналів квитанцій не зазначено); копії квитанцій не відповідають за своїм змістом банківській виписці та містять ознаки фальшування; отриманні позивачем дублікати чеків (квитанцій) спростовують зміст копій квитанцій, які містяться в матеріалах справи та підтверджують виписку з банку; відмовляючи в позовній вимозі щодо стягнення пені суд неправильно застосував ч. 1 ст. 196 СК України.
У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.
У поданих на апеляційну скаргу запереченнях Хмільницький міськрайонний відділ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Частково задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем вірно визначено заборгованість за аліментами в розмірі 11 119, 35 грн. Позовні вимоги в частині стягнення неустойки (пені) задоволенню не підлягають, оскільки відсутня вина ОСОБА_2 за прострочення сплати аліментів.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Постановою головного державного виконавця Хмільницького міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області Дубчаком О.А. 31.03.2017 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №53676650 з виконання виконавчого листа №149/285/17, виданого 29.03.2017 Хмільницьким міськрайонний судом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на тримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.02.2017 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.15).
Згідно наданих головним державним виконавцем Дубчаком О.А. розрахунків заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №53676650, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів з 07.02.2017 по 01.01.2018 становить 7564,86 грн, а з 01.01.2018 по 01.03.2020 - 11 119,35 грн (а.с.8,9).
Згідно з ч. 3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
Оскільки ОСОБА_1 не погоджується із визначеним державним виконавцем розміром заборгованості, зазначаючи, що державний виконавець в рахунок сплати ОСОБА_2 аліментів безпідставно відніс грошові суми, які надійшли їй через банк від інших осіб та не є аліментами, тому розмір заборгованості підлягає обчисленню судом.
Апеляційним судом з метою перевірки доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 було витребувано належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №53676650.
Так, у матеріалах виконавчого провадження на підтвердження сплати ОСОБА_2 аліментів у виконавчому провадженні №53676650 містяться звіт про здійснення відрахування та виплати, а також квитанції ПриватБанку.
На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 надала виписку з ПриватБанку по надходженням по її картці.
У вказаних квитанціях ПриватБанку в графі «рахунок одержувача» зазначено рахунок ОСОБА_1 , що нею не заперечується, а в графі «платник» – ОСОБА_2 , аліменти.
Із виписки ПриватБанку по надходженням по картці позивача за період з 01.03.2016 по 03.03.2020 дійсно вбачається, що існують розбіжності між відомостями, які в ній відображені, та відомостями, які відображені в банківських квитанціях. Зокрема, згідно виписки слідує, що по одним операціям платником зазначено ОСОБА_2 (мати боржника), а по іншим - ОСОБА_7 (дружину боржника).
Однак, в інших реквізитах (рахунок одержувача, дата операції, деталі операції щодо способу поповнення, сума операції) квитанції за своїм змістом узгоджуються із згаданою випискою ПриватБанку, наданої позивачем.
Оскільки оплата здійснювалася в терміналі самообслуговування банку, тому у виписці по рахунку може бути відображено ОСОБА_8 та ОСОБА_7 як платників по операції, оскільки саме їх було авторизовано під час виконання операції.
Колегія суддів звертає увагу, що з відповіді АТ КБ «ПриватБанк» на звернення ОСОБА_8 слідує, що фінансові операції з переказу грошових коштів у терміналі самообслуговування банку на картку позивача (яка зазначена у виписці банку) були проведені під авторизацією ОСОБА_8 , у зв`язку з чим при зарахуванні коштів на рахунок отримувача платником вказано саме її.
ОСОБА_1 фактично не заперечує отримання вказаних в банківських квитанціях сум (які відображені в розрахунках заборгованості державного виконавця та виписці банку), а лише стверджує про те, що вказані суми не можуть зараховуватися в рахунок сплати аліментів, так як надходили не від боржника, а від його матері і дружини, які в добровільному порядку сплачували кошти для дитини.
Однак, стверджуючи про те, що ОСОБА_8 , як бабуся дитини, добровільно надавала допомогу, а ОСОБА_7 сплачувала їй кошти відповідно до приватних відносин, які склалися між ними, ОСОБА_1 не довела вказаних обставин.
Тому колегія суддів вважає, що кошти, які вказані в квитанціях та відображені у виписці банку це аліменти на утримання дитини, які сплачені ОСОБА_2 , а сплата від імені ОСОБА_2 аліментів іншими особами (його матір`ю та дружиною) не може свідчити про те, що він не виконував свого обов`язку по сплаті аліментів.
При цьому колегія суддів враховує, що ОСОБА_2 згідно довідки в.о. начальника ДУ «Вінницька УВП (№1)» від 09.07.2018, перебував в установі з 25.05.2017 і на момент видачі довідки (а.с.35).
Згідно ухвали апеляційного суду Вінницької області від 28.08.2018, запобіжний захід відносно ОСОБА_2 змінено з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт (а.с.36-44), а 08.02.2019 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту змінено на домашній арешт в нічний час доби. 
Вказані обставини, на думку колегії судів, підтверджують неможливість ОСОБА_2 протягом зазначеного часу самостійно сплачувати аліменти, і тому аліменти замість нього сплачували його родичі.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про те, що деякі квитанції не читаються і дописані ручкою.
Дійсно в матеріалах виконавчого провадження наявні копії квитанцій, в яких вказана сума платежу є нечитабельною, і ця сума (в деяких випадках і дата) дописана державним виконавцем власноручно (квитанції від 13.11.2018, 13.01.2019, 29.06.2019 та 24.09.2019). 
Однак, серед переліку сум (а.с.2), які були (зі слів позивача) перераховані на її рахунок, відсутні суми, які зазначено у згаданих квитанція (13.11.2018 та 13.01.2019). Суми, вказані в цьому переліку (від 29.06.2019 та 24.09.2019) співпадають з сумами, які вказані в банківських квитанціях.
Ці обставини, на переконання колегії суддів, стверджують про беззаперечність з боку позивача факту отримання нею вказаних сум за вказаний період, які зазначені в розрахунку державного виконавця, а тому такі квитанції беруться судом до уваги.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що згідно розрахунку державного виконавця у деяких періодах містяться розбіжності в сумах, які зараховано виконавцем в рахунок сплати аліментів, та сумах які фактично були сплачені згідно квитанцій (та підтверджуються випискою банку), а саме: - в липні та серпні 2018 року по розрахунку державного виконавця сплачено по 1300 грн, а згідно квитанцій по 1291,51 грн; в листопаді 2018 року по розрахунку державного виконавця сплачено 2587,51 грн, згідно квитанції – 1291,51 грн; в березні та квітні 2019 року по розрахунку державного виконавця сплачено 1291,51 грн, згідно квитанцій – 1288,52 грн; у вересні 2019 року по розрахунку державного виконавця сплачено 1635 грн, згідно квитанції – 1620 грн.
Також, з розрахунку державного виконавця слідує, що в жовтні 2018 року оплата по аліментам відсутня, при цьому, в матеріалах справи міститься квитанція, в якій державним виконавцем власноручно зазначено дату (16.10.2018) і суму сплати (1296 грн), а з банківської виписки слідує, що 16.10.2018 сума операції становить 1241,76 грн, яка і береться в даному випадку до уваги.
Що стосується платежу за травень 2019 року, то в розрахунку державного виконавця зазначено два платежі на суму 1288,52 грн та 1633,81 грн. Платіж на суму 1288,52 грн не підтверджується матеріалами справи, тому не береться судом до уваги, а що стосується іншого платежу, то у виконавчому провадженні міститься нечитабельна квитанція, в якій державний виконавець власноручно визначив суму платежу в розмірі 1633,81 грн. Однак, згідно виписки банку 26.05.2019 сума платежу становила саме 1688,51 грн, про що зазначається також позивачем в позовній заяві, тому судом береться до уваги сума платежу за вказаний місяць в розмірі 1688,51 грн.
Таким чином, колегія суддів не погоджується із сумами, які були зараховані державним виконавцем в рахунок сплати ОСОБА_2 аліментів в такі періоди: липень, серпень, жовтень, листопад 2018 року, а також березень, квітень, травень, вересень 2019 року. 
Судом першої інстанції вказані обставини залишені поза увагою та їм не було надано відповідної оцінки.
Сума заборгованості по аліментам станом на 01.01.2018 становить 7564,86 грн, як зазначено в розрахунку державного виконавця, з якою погоджується також апеляційний суд (а.с.8).
За період з 01.01.2018 по 01.03.2020 розмір заборгованості становить: січень 2018 року – 99,74 грн (1391,25 грн (розмір аліментів, визначений державним виконавцем та який підлягає сплаті) -1291,51 грн (сплачено боржником)); лютий 2018 року – 99,74 грн (1391,25 грн – 1291,51 грн); березень 2018 року – 99,74 грн (1391,25 грн – 1291,51 грн); квітень 2018 року – 99,74 грн (1391,25 грн – 1291,51 грн); травень 2018 року – 99,74 грн (1391,25 грн - 1291,51 грн); червень 2018 року – 99,74 грн (1391,25 грн – 1291,51 грн); липень 2018 року – 99,74 грн (1391,25 грн – 1291,51 грн); серпень 2018 року – 99,74 грн (1391,25 грн – 1291,51 грн); вересень 2018 року – 226,30 грн (1526,30 грн – 1300 грн); жовтень 2018 року – 284,54 грн (1526,30 грн -1241,76 грн); листопад 2018 року – 234,79 грн (1526,30 грн – 1291,51 грн); грудень 2018 року – 234,99 грн (1526,50 грн – 1291,51 грн); січень 2019 року – 273,99 грн (1565,50 грн – 1291,51 грн); лютий 2019 року – 273,99 грн (1565,50 грн – 1291,51 грн); березень 2019 року – 276,98 грн (1565,50 грн – 1288,52 грн); квітень 2019 року – 386,98 грн (1675,50 грн – 1288,52 грн); травень 2019 року – 81,24 грн (1769,75 грн – 1688,51 грн); червень 2019 року – заборгованість відсутня, сплачено більше на 30,20 грн (за розрахунками державного виконавця 1769,75 грн, сплачено 1799,95 грн); липень 2019 року – 346,79 грн (1896 грн – 1549,21 грн); серпень 2019 року – 276 грн (1896 грн – 1620 грн); вересень 2019 року – 276 грн (1896 грн – 1620 грн); жовтень 2019 року – 196 грн (1896 грн – 1700 грн); листопад 2019 року 296 грн (1896 грн – 1600 грн); грудень 2019 року – 126 грн (1896 грн – 1770 грн); січень 2020 року – 1896 грн (1896 грн – 0 грн); лютий 2020 року – заборгованість відсутня, сплачено більше на 1644 грн (за розрахунками державного виконавця 1896 грн, сплачено 3540 грн).
Враховуючи викладене, загальна сума заборгованості по аліментам станом на 01.03.2020, з урахуванням викладених вище обставин, за розрахунками суду становить 12 375,17 грн.
Суд першої інстанції своїм рішенням стягнув заборгованість по аліментам, однак, такий висновок суду є безпідставним.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Позивач на підставі ч. 3 ст. 195 СК України просила визначити розмір заборгованості і не просила суд її стягнути з відповідача на свою користь.
Суд першої інстанці, всупереч вимогам ст. 367 ЦПК України, вийшов за межі вимог, чим порушив норми процесуального права.
Щодо позовних вимог про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Відповідно до висновків, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.
Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.
У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.
Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.
Колегія суддів не погоджується з періодом, за який позивач просить стягнути пеню, а саме з лютого 2017 року по березень 2020 року з наступних підстав.
Згідно довідки в.о. начальника ДУ «Вінницька УВП (№1)» від 09.07.2018, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебував в установі з 25.05.2017 і на момент видачі довідки (а.с.35).
Згідно ухвали апеляційного суду Вінницької області від 28.08.2018, запобіжний захід відносно ОСОБА_2 змінено з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт (а.с.36-44), 08.02.2019 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту змінено на домашній арешт у нічний час доби.
Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 25.02.2020 ОСОБА_2 продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 24.04.2020 із забороню йому залишати місце постійного проживання з 21 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. без дозволу суду (а.с.45). 
Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року № 3 роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
У даному випадку не можна стверджувати про те, що заборгованість у ОСОБА_2 зі сплати аліментів у період з 25.05.2017 по 08.02.2019 утворилася з його вини, оскільки у зв`язку із застосуванням відносно нього запобіжних заходів у виді тримання під вартою та цілодобового домашнього арешту він був обмежений в пересуванні, а тому позбавлений можливості сплачувати аліменти.
Про відсутність в ОСОБА_2 умислу щодо несплати аліментів свідчить і та обставина, що аліменти від його імені у вказаний період, хоч і не в повному обсязі, сплачували його мати та дружина.
Тому, на думку колегії суддів, пеня за вказаний період стягненню не підлягає.
Що стосується періоду до травня 2017 року, то неустойка (пеня) за лютий, березень 2017 року також не підлягає стягненню, враховуючи, що виконавче провадження відкрито лише 31 березня 2017 року, а в квітні заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів відсутня. 
Тому до стягнення підлягає неустойка (пеня) за період з лютого 2019 року по 01 березня 2020 року (кінцева дата вимог).
Апеляційний суд, визначаючи розмір неустойки (пені), бере до уваги розмір заборгованості, визначений судом, та наводить власний розрахунок пені:
Лютий 2019 року (нарахована сума аліментів 1565,50 грн; сума сплачених аліментів 1291,51 грн; заборгованість за поточний місяць 273,99 грн) пеня по аліментам 1002,80 грн (273,99 грн*366 днів*1%);
Березень 2019 року (нарахована сума аліментів 1565,50 грн; сума сплачених аліментів 1288,52 грн; заборгованість за поточний місяць 276,98 грн) пеня по аліментам 927,88 грн (276,98 грн*335 днів*1%);
Квітень 2019 року (нарахована сума аліментів 1675,50 грн; сума сплачених аліментів 1288,52 грн; заборгованість за поточний місяць 386,98 грн) пеня по аліментам 1180,28 грн (386,98 грн*305 днів*1%);
Травень 2019 року (нарахована сума аліментів 1769,75 грн; сума сплачених аліментів 1688,51 грн; заборгованість за поточний місяць 81,24 грн) пеня по аліментам 222,59 грн (81,24 грн*274 дні*1%);
Червень 2019 року (нарахована сума аліментів 1769,75 грн; сума сплачених аліментів 1799,95 грн; заборгованість за поточний місяць відсутня, розмір платежу більше на 30,20 грн ) пеня по аліментам відсутня;
Липень 2019 року (нарахована сума аліментів 1896 грн; сума сплачених аліментів 1549,21 грн; заборгованість за поточний місяць 346,79 грн) пеня по аліментам 738,66 грн (346,79 грн*213 днів*1%);
Серпень 2019 року (нарахована сума аліментів 1896 грн; сума сплачених аліментів 1620 грн; заборгованість за поточний місяць 276 грн) пеня по аліментам 502,32 грн (276 грн*182 дні *1%);
Вересень 2019 року (нарахована сума аліментів 1896 грн; сума сплачених аліментів 1620 грн; заборгованість за поточний місяць 276 грн) пеня по аліментам 419,52 грн (276 грн* 152 дні*1%);
Жовтень 2019 року (нарахована сума аліментів 1896 грн; сума сплачених аліментів 1700 грн; заборгованість за поточний місяць 196 грн) пеня по аліментам 237,16 грн (196 грн*121 день*1%);
Листопад 2019 року (нарахована сума аліментів 1896 грн; сума сплачених аліментів 1600 грн; заборгованість за поточний місяць 296 грн) пеня по аліментам 269,36 грн (296 грн* 91 день*1%);
Грудень 2019 року (нарахована сума аліментів 1896 грн; сума сплачених аліментів 1770 грн; заборгованість за поточний місяць 126 грн); пеня по аліментам 74,34 грн (126 грн*59 днів*1%);
Січень 2020 року (нарахована сума аліментів 1896 грн; сума сплачених аліментів 0 грн; заборгованість за поточний місяць 1896 грн) пеня по аліментам 549,84 грн (1896 грн*29 днів*1%);
Лютий 2020 року (нарахована сума аліментів 1896 грн; сума сплачених аліментів 1770+1770 грн; заборгованість за поточний місяць відсутня, розмір платежу більший на 1644 грн) пеня по аліментам відсутня.
Таким чином, загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів за період з лютого 2019 року по 01 березня 2020 року становить 6 124,75 грн.
Враховуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що оскільки судом першої інстанції порушено норми процесуального права і неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.
Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За таких обставин, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог та частковим задоволенням вимог апеляційної скарги, відповідно до положень ст.141, п. п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн за подання позовної заяви, та в розмірі 1261,20 грн за подання апеляційної скарги, від сплати якого звільнена ОСОБА_1 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України,
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 11 червня 2020 року  скасувати, ухвалити нове рішення.
Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: головний державний виконавець Хмільницького міськрайонного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Дубчак О.А., про визначення суми заборгованості зі сплати аліментів та про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.
Визначити розмір заборгованості по аліментам ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , які стягуються на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , на утримання доньки – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 01 березня 2020 року в розмірі – 12 375 (дванадцять тисяч триста сімдесят п`ять) гривень 17 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі – 6124 (шість тисяч сто двадцять чотири) гривні 75 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

М.М. Якименко