ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2590/20 Справа № 175/15/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бойко О.М. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року                колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого - Варенко О.П.,
суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу 
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2019 року 
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, третя особа: ОСОБА_2 , про набуття права на земельну ділянку за давністю користування,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача, в обґрунтування якого посилалася на те, що вона, як і її пращури, користується земельною ділянкою площею 0,33 га за адресою: АДРЕСА_1 . Їй належить частка житлового будинку за вказаною адресою. Згідно витягу з рішення № 673-30/5 від 26.03.2012 року їй надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,33 га по АДРЕСА_1. Однак Обухівська селищна рада на запит відповіла, що в рішенні № 673-30/5 від 26.03.2012 року питання стосовно надання їй дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,33 га по АДРЕСА_1 не вирішувалося. Також, з відповіді Обухівської селищної ради стало відомо, що рішенням ради учаснику АТО ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність по АДРЕСА_1 . 
На підставі викладеного, просила скасувати постанову Обухівської селищної ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність учаснику АТО ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати Обухівську селищну раду Дніпровського району Дніпропетровської області надати їй дозвіл на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства 0,33 га у власність за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено
Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
Не погодившись з таким рішенням, позивач звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просила рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким скасувати рішення Обухівської селищної ради про виділення земельної ділянки у власність учаснику АТО ОСОБА_2 ; зобов`язати Обухівську селищну раду Дніпровського району Дніпропетровської області передати їй земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських споруд.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції ухвалив рішення без встановлення всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення спору; що судом не прийнято до уваги користування позивачем спірною земельною ділянкою протягом декількох десятків років, що є підставою для набуття права власності на неї за набувальною давністю. 
Сторони правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористалися.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом встановлено, що на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2007 року ОСОБА_1 є власником 2/3 частини будинку АДРЕСА_1 . 
Своє право власності на частину будинку ОСОБА_1 зареєструвала належним чином, отримавши 21 травня 2008 року Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 18892206.
Матеріали справи не містять інформації про власника іншої 1/3 частини будинку АДРЕСА_1 . 
Постановою Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VIII «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Дніпропетровський район перейменовано на Дніпровський район; селище міського типу Кіровське Дніпропетровського району перейменоване на селище міського типу Обухівка Дніпровського району.
Розпорядженням селищного голови № 10 від 10.02.2016 року перейменовано вулиці в населених пунктах Обухівської селищної ради, зокрема вулицю Леніна на Солідарності.
Встановлено, що ОСОБА_1 скористалась своїм правом на передачу земельної ділянки у власність, та Рішенням Кіровської селищної ради № 661-30/V від 26 березня 2009 року «Про надання згоди на розробку землевпорядної документації» ОСОБА_1 надано згоду на розробку відповідної технічної документації на земельну ділянку, на якій розташовані об`єкти нерухомості, і які перебувають у власності ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка загальною площею 0,2900 га, як такій, що виявила бажання приватизувати земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, але на неї відсутні технічні матеріали та документи, що підтверджують розмір даної земельної ділянки. 
Рекомендовано ОСОБА_1 звернутися до землевпорядної організації, яка має відповідну ліценцію і замовити технічну (землевпорядну) документацію, що підлягає погодженню в установленому порядку; привести у відповідність до чинного законодавства правові відносини з третіми особами, у разі виникнення їх прав на території, або їх частки на будівлі і споруди, що розташовані на цих територіях, до початку розроблення технічної документації на земельну ділянку. 
Рішенням Кіровської селищної ради № 661-30/V від 26 березня 2009 року «Про надання згоди на розробку землевпорядної документації» чітко визначено, що у разі неукладення замовником протягом трьох місяців з моменту прийняття цього рішення договору на розробку проекту технічної документації земельної ділянки із землевпорядною організацією, це рішення втрачає чинність у цілому. Дніпропетровському районному відділу земельних ресурсів визначено організувати у встановленому порядку контроль за виконанням землевпорядних робіт зі складання технічної документації на зазначену земельну ділянку. Загальний контроль за виконанням Рішення Кіровської селищної ради № 661-30/V від 26 березня 2009 року «Про надання згоди на розробку землевпорядної документації» покладено на постійну комісію по землекористуванню та екології селищної ради та виконком селищної ради (а.с.121).
Між тим, ОСОБА_1 дій, що були рекомендовані Рішенням Кіровської селищної ради № 661-30/V від 26 березня 2009 року «Про надання згоди на розробку землевпорядної документації» виконано не було, тому рішення втратило чинність.
Позивачем на підтвердження позовних вимог надано копію витягу з Рішення Кіровської селищної ради № 673-30/V від 26 березня 2010 року про дозвіл ОСОБА_1 на складання проекту відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,33 га по АДРЕСА_1 .
Однак, згідно повному тексту Рішення Кіровської селищної ради № 673-30/V від 26 березня 2010 року, будь-які відомості про дозвіл позивачу на складання проекту відведення земельної ділянки у зазначеному рішенні відсутні.
Згідно листу Обухівської селищної ради № 736 від 30.08.2018 року, учаснику АТО громадянину ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за адресою: АДРЕСА_1 . На момент розгляду заяви ОСОБА_2 зазначена земельна ділянка була заросла бур`янами, слідів обробки не виявлено, крім того, зазначена земельна ділянка у власність чи користування не передавалася (а.с.13).
Також, згідно листу КП «Господарське архітектурне бюро Обухівської селищної ради» № 57 від 18.04.2017 року, після впорядкування адрес земельних ділянок у смт. Обухівка, розглянувши матеріали ОСОБА_2 стосовно присвоєння адреси земельній ділянці, виїздом на місце встановлено, що зазначена ділянка знаходиться в межах населеного пункту по АДРЕСА_1 та земельній ділянці присвоєно адресу: АДРЕСА_1 (а.с.14).
Однією з позовних вимог позивача є скасування рішення Обухівської селищної ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність учаснику АТО ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . 
Проте, суду не надано жодних належних доказів на підтвердження порушення прав позивача та не зазначено правових підстав, визначених законом, для скасування зазначеного рішення селищної ради. 
Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись ст.ст. 118, 119, 123 ЗК України, обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.
Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції ухвалив рішення без встановлення всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення спору; що судом не прийнято до уваги користування позивачем спірною земельною ділянкою протягом декількох десятків років, що є підставою для набуття права власності на неї за набувальною давністю, не можуть бути прийняті судом до уваги з огляду на наступне. 
Відповідно до положень ст. 119 ЗК України, громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом.
Передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом.
ОСОБА_1 скористалась своїм правом на передачу земельної ділянки у власність, оскільки Рішенням Кіровської селищної ради № 661-30/V від 26 березня 2009 року «Про надання згоди на розробку землевпорядної документації» ОСОБА_1 надано згоду на розробку відповідної технічної документації на земельну ділянку, на якій розташовані об`єкти нерухомості, і які перебувають у власності ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка загальною площею 0,2900 га, як такій, що виявила бажання приватизувати земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства.
Разом з тим, позивач не вжила заходів, що були рекомендовані Рішенням Кіровської селищної ради № 661-30/V від 26 березня 2009 року «Про надання згоди на розробку землевпорядної документації». Зі спливом трьох місяців рішення втратило чинність. Рішення про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою матеріали справи не містять.
Крім того, колегія суддів зауважує, що в апеляційній скарзі позивач, на відміну від прохальної частини позовної заяви, просить зобов`язати Обухівську селищну раду передати їй земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Однак, зазначена вимога не може бути прийнята до уваги, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 367 ЦПК України, в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.
Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Таким чином, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.
Відповідно до ст.ст. 136, 141 ЦПК України, з позивача в дохід держави слід стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2019 року у розмірі 1 536,80 грн, сплата яких була відстрочена ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 березня 2020 року до ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення у справі.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2019 року - залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) в дохід держави (Отримувач коштів - УК у Шевчен.р.м. Дніпра /Шев.р/ 22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37989274; Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО) - 899998; Рахунок отримувача - UA698999980313171206080004004, Код класифікації доходів бюджету - 22030101; призначення платежу - судовий збір) судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2019 року у розмірі 1 536,80 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів згідно ч.3 ст.389 ЦПК України. 

Головуючий О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова