Постанова
Іменем України
17 червня 2020 року
м. Київ
справа № 724/1721/17
провадження № 61-41822 св 18
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Мартєва С. Ю.,   Петрова Є. В., Штелик С. П.,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 , 
відповідач -  ОСОБА_2 ,
відповідач - Недобоівська об`єднана територіальна громада, в особі Недобоївської сільської ради Хотинського району Чернівецької області, 
відповідач - державний реєстратор Хотинської районної державної адміністрації Чернівецької області Колибняк Інна Василівна,
розглянув у порядку спрощеного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду Чернівецької області від 5 липня 2018 року у складі суддів Одинака О.О., Кулянди М.І., Половінкіної Н.Ю.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст  позовних вимог 
У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Недобоївської сільської ради Хотинського району Чернівецької області, державного реєстратора Хотинської районної державної адміністрації Чернівецької області Колибняк І.В. про:
-           скасування рішення від 11 травня 2017 року про державну реєстрацію прав та обтяжень в частині державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на Ѕ   частку житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 ;
-          про визнання за ОСОБА_1 права власності на Ѕ  частку зазначеного  житлового будинку, в тому числі на 1/4 ідеальної частки як члена бувшого члена колгоспного двору та на 1/4 ідеальної частки в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_3 :
-          про визнання незаконним та скасування рішення дев`ятої сесії XXII скликання Керстенецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області «Про безоплатну передачу земельних ділянок у власність» від 30 грудня 1996 року в частині передачі у власність ОСОБА_2 Ѕ  частки переданої їй земельної ділянки, площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 ;
-          про визнання незаконним та скасування рішення XVII сесії VII скликання Недобоївської сільської ради Хотинського району Чернівецької області «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки» від 14 березня       2017 року №254/17/17 в частині передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,3031 га, а саме в частині  Ѕ земельної ділянки площею 0,25 га, переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;
-          про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Хотинської районної державної адміністрації від 3 травня 2017 року про державну реєстрацію прав та обтяжень в частині державної реєстрації права власності за ОСОБА_2   Ѕ  частки, переданої їй земельної ділянки, площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що  з народження проживала разом з батьком ОСОБА_3 та матір`ю ОСОБА_2 в селі Керстенці Хотинського району Чернівецької області в господарстві, якому в 2005 році було присвоєно адресу АДРЕСА_1 .
Дане господарство відносилося до категорії колгоспного двору та після           1976 року було роз`єднано на два по-господарськи номери - з особовим рахунком НОМЕР_1 та НОМЕР_2. 
Станом на 15 квітня 1991 року в господарстві з особовим рахунком НОМЕР_1 були зареєстровані позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_5 , а в господарстві за особовим рахунком НОМЕР_2- її батько ОСОБА_3 .
Зазначає,  що станом на 15 квітня 1991 року господарство (особовий рахунок НОМЕР_1), як колгоспний двір належало в рівних частках (по Ѕ  частки) позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 , а господарство (особовий рахунок НОМЕР_2) - ОСОБА_3 .
Після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2, господарство (особовий рахунок НОМЕР_2), яке належало йому на праві власності, прийняли в порядку спадкування за законом в рівних частках (по Ѕ  частці) позивач, як донька, та відповідач, як дружина спадкодавця.
Зазначила, що господарство НОМЕР_1 та господарство НОМЕР_2 належали як позивачу, так і відповідачу ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності в рівних частках кожне, після їх об`єднання в одне господарство НОМЕР_2, якому в 2005 році присвоєно адресу АДРЕСА_1 , і право власності на уже об`єднане спірне господарство належить в рівних частках (по Ѕ  ідеальної частки) як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 .
На підставі рішення державного реєстратора Хотинської районної державної адміністрації про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 35122649 від 11 травня 2017 року проведено державну реєстрацію права власності на це господарства за ОСОБА_2 , як єдиним власником.  
Вважає зазначене рішення в частині проведення державної реєстрації права власності на Ѕ  ідеальну частку спірного господарства за відповідачем         ОСОБА_2 протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Крім того, рішенням Недобоївської сільської ради Хотинського району Чернівецької області №254/17/17 від 14 березня 2017 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки» було затверджено технічну документацію із землеустрою  на земельну ділянку загальною площею 0,3031 га та передано вказану земельну ділянку безоплатно у власність ОСОБА_2 для обслуговування цього господарства.
Позивач вважає вказане рішення сільської ради відносно передачі відповідачу ОСОБА_2 у власність Ѕ  ідеальної частки земельної ділянки розміром 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки на вказаній земельній ділянці розташований житловий будинок, який належить в рівних частках як позивачу, так і відповідачу.
На підставі вищезазначеного рішення сільської ради, державним реєстратором прийнято рішення від 3 травня 2017 року, індексний номер 86238861 про реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку за відповідачем       ОСОБА_2 , як єдиним власником цієї земельної ділянки.
Таким чином, вказане рішення в частині проведення державної реєстрації права власності на Ѕ  частину спірної земельної ділянки за відповідачем ОСОБА_2 є протиправним та підлягає скасуванню.
Просила зазначені правові акти скасувати.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 11 квітня 2018 року у позові відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довела належними та допустимими доказами, що вона набула право власності на 1/4 частку спірного нерухомого майна як член бувшого колгоспного двору та на 1/4 частку цього майна в порядку спадкування.
Короткий зміст рішення апеляційної інстанції 
Постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 5 липня 2018 року рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 11 квітня 2018 року скасовано, позов задоволено частково.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ ідеальну частку житлового будинку літера «А-1», ганку літера «а», літньої кухні-сараю літера «Б», тераси літера «б», ганку літера «б1», літньої кухні літера «В», сараю літера «Г», навісу літера «Д», сараю літера «Ж», сараю літера «З», вбиральні літера «І», сараю літера «К», погріб літера «ПГ», воріт №1, огорожі №2, криниці № 3 та замощення І, які розташовані по АДРЕСА_1 .
Визнано незаконним та скасовано рішення дев`ятої сесії XXII скликання Керстенецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області «Про безоплатну передачу земельних ділянок у власність» від 30 грудня 1996 року дев`ятої сесії XXII скликання Керстенецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області «Про безоплатну передачу земельних ділянок у власність» від 30 грудня 1996 року в частині передачі у власність ОСОБА_2 Ѕ  ідеальної частки земельної ділянки, площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по АДРЕСА_1 .
Визнано незаконним та скасовано рішення XVII сесії VII скликання Недобоївської сільської ради Хотинського району Чернівецької області «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки» від 14 березня 2017 року №254/17/17 в частині передачі у власність ОСОБА_2 Ѕ  ідеальної частки земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 .
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав та обтяжень індексний номер 86238861 від 3 травня 2017 року в частині державної реєстрації права власності на Ѕ  ідеальну частку земельної ділянки, площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по АДРЕСА_1 та рішення індексний номер 35122649 від 11 травня 2017 року в частині державної реєстрації права власності на Ѕ  ідеальну частку житлового будинку, яка знаходиться по АДРЕСА_1 відмовлено.
Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання права власності на Ѕ ідеальну частку житлового будинку, визнання незаконним та скасування рішення дев`ятої сесії XXII скликання Керстенецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області «Про безоплатну передачу земельних ділянок у власність» від 30 грудня 1996 року в частині передачі у власність ОСОБА_2 Ѕ  ідеальної частки земельної ділянки та визнання незаконним та скасу вання рішення XVII сесії VII скликання Недобоївської сільської ради Хотинського району Чернівецької області «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки» від 14 березня 2017 року №254/17/17 в частині передачі у власність ОСОБА_2 Ѕ  ідеальної частки земельної ділянки суд першої інстанції виходив з того, що позивач є співвласником нерухомого майна, оскільки набула право власності на нього як член бувшого колгоспного двору та в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 .
Відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що зазначені вимоги пред`явлені до неналежного відповідача.
Відхиляючи доводи заяви  представника ОСОБА_2 про застосування строків позовної давності, суд апеляційної інстанції виходив з того, що про оскаржуване рішення дев`ятої сесії XXII скликання Керстенецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області «Про безоплатну передачу земельних ділянок у власність» від 30 грудня 1996 року позивач дізналася у лютому 2018 року, у зв`язку із чим строк не пропустила.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
7 серпня 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 на постанову Апеляційного суду Чернівецької області від 5 липня 2018 року у якій скаржник просить судове рішення скасувати, рішення Хотинського районного суду від 11 квітня 2018 року залишити в силі.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 27 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження та витребовано справу з суду першої інстанції.
26 жовтня 2018 року справа № 724/1721/17 з Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 4 червня 2020 року справу за вищезазначеним позовом призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у складі колегії з п`яти суддів.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції помилково дійшов висновку, що двір по АДРЕСА_1   відноситься до категорії колгоспних, оскільки згідно вказівок, затверджених Постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69, окремим господарством вважаються особи, які  проживають сумісно та ведуть спільне не домашнє господарство, суспільна група  господарства  визначається  залежно від роду занять голови господарства (сім`ї), особи, які  працюють  в  кооперативах  (об`єднаннях),  в тому числі по виробництву сільськогосподарської продукції,  відносяться до  робітників  або  службовців  залежно від посади та виконуваної  роботи.  Посилається на те, що вона не була членом колгоспу Дружба народів с. Довжок Новоселицького району, що підтверджується архівною довідкою фонду колгоспу від 7 лютого 2018 року.
Також зазначила, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивач станом на 15 квітня 1991 року не втратила право на частку у майні колишнього колгоспного двору так яка після вибуття у 1990 році з господарства ОСОБА_2 , ОСОБА_1 протягом трьох років не витребувала свою частку у майні колишнього колгоспного двору, тому відповідно до статті 126 ЦК УРСР втратила право на майно колишнього колгоспного двору.
Крім того, зазначала, що на правовідносини сторін поширюється загальний трирічний строк позовної давності, який суд не застосував.
Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу 
5 листопада 2018 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на касаційну скаргу, у якій заявник посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду апеляційної інстанції просила касаційну скаргу залишити без задоволення, постанову Апеляційного суду від 5 липня 2018 року залишити без змін. 
В обґрунтування відзиву позивач посилалась на те, що станом на 15 квітня 1991 року господарство НОМЕР_1 відносилось до категорії суспільна група колгоспного господарства, у якому й були зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується витягами з по-господарської книги.
 Також зазначила, що частки сторін у майні є рівними, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних частках набули права власності на майно як члени бувшого колгоспного двору та у рівних частках успадкували майно після смерті ОСОБА_3 .
Фактичні обставини справи, встановлені судами
ОСОБА_1 , є донькою   ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від ІНФОРМАЦІЯ_1 1966 року.
Після укладення шлюбу ОСОБА_1 змінила прізвище на « ОСОБА_1 », про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу від 28 серпня 1995 року.
Ухвалою Хотинського народного суду Хотинського району від 17 березня 1975 року затверджено мирову угоду та здійснено розподіл майна колгоспного двору наступним чином: «на долю ОСОБА_2 и ее дочери ОСОБА_1 выделяется имущества на сумму 4792 рублей, в том числе жилой дом на 1656 рублей, подсобное помещений летней кухни на 277 руб., подвал на 276 руб., свинарник на 43 руб., благоустройство на 122 руб., три бочки на 15 руб.,2 стола на 50 руб., швейная машинка на 50 руб., буфетик на 55 руб., кровать на 50 руб., телевизор на 243 руб., шкаф на 120 руб., кровать-диван на 100 руб., кровать с матрацем 46 руб., раскладушка-15 руб.,5 стульев -20 руб.,сторка на 25 руб., газовая печь на 80 руб.,сепаратор на 50 руб.,ковер на 400 руб., ковер на 150 руб.,ковер на 80 руб., 50 метров дорожки на 150 руб.,7 подушок на 70 руб.,4 покрывала на 102 руб., 14 полотенец на 29 руб., скатерть на 12 руб., 10 кур на 20 руб., 200 кг пшеницы на 40 руб., 100 кг подсолнуха на 50 руб., 150 кг кукурудзы в зерне на 45 руб., 150 кг муки на 45 руб., 2 ведра фасоли на 12 руб., 100 кг картофеля на 8 руб., 700 кг кукурудзы на 72 руб., одна автомашина угля на 80 руб.
ОСОБА_3 выделяется имущества на сумму 2529 рублей , в том числе коровник на 153 руб., сарай на 93 руб., веранда на 93 руб., кухня на 426 руб., кладовая на 217 руб., 4 поросенка на 500 руб., корова на 400 руб., холодильник на 250 руб., радиола на 70 руб., картофеля 100 кг на 8 руб., 3 подушки на 30 руб.,100 кг кукурудзы в качанах на 8 руб., кровать на 20 руб., матрац на 30 руб., 5 кур на 10 рублей, корма для коровы на 160 руб.». Також з ОСОБА_3 стягнуто компенсацію за більшу частину отриманого майна в сумі 134 рубля.
Судами встановлено,  що, станом на 15 квітня 1991 рік господарство НОМЕР_2 відносилось до категорії, суспільна група господарства колгоспна.
Рішенням дев`ятої сесії ХХІ скликання Керстенецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області від 30 грудня 1996 року «Про безоплатну передачу земельних ділянок у власність» передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку в розмірі 0,28 га, розташовану біля житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
30 листопада 2006 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до Хотинської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме: на майновий пай в колгоспі «Зоря» в с. Керстенці Хотинського району Чернівецької області. Факт своєчасного прийняття спадщини перевірено по довідці, виданої Керстенецькою сільською радою Хотинського району Чернівецької області №673 від 27 листопада 2006 року.
Того ж дня  державним нотаріусом Хотинської державної нотаріальної контори Мартинюк Є.Р. видано свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_1 , після смерті ОСОБА_3 , яке складається з права на майновий пай, що належить померлому ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на майновий пай №1185, виданого згідно з рішенням загальних зборів колгоспу «Зоря» в с.Керстенці Хотинського району Чернівецької області від 14 лютого 2000 року. 
Рішенням Недобоївської сільської ради Хотинського району Чернівецької області №254/17/17 від 14 березня 2017 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання витягу з ДРРП та реєстру права власності громадянці ОСОБА_2   на земельну ділянку загальною площею 0,3031 га, з яких:0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 7325083200:01:003:0123, що розташована за адресою АДРЕСА_1 ;0,0531 га для ведення особистого селянського господарства Передано безоплатно у власність ОСОБА_2 вказану земельну ділянку.
3 травня 2017 року на замовлення ОСОБА_2   виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 . Вартість вищезазначеного житлового будинку становить 322986 грн., згідно  довідки №486 від 15 листопада 2017 року.
Рішенням державного реєстратора прав та їх обтяжень Колибняк І.В. Хотинської районної державної адміністрації від 3 травня 2017 року №35019051 проведено державну реєстрацію права приватної власності на земельну ділянку, що розташована АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 .
Рішенням державного реєстратора прав та їх обтяжень Колибняк І.В. Хотинської районної державної адміністрації від 11 травня 2017 року №35122649 проведено державну реєстрацію права приватної власності на житловий будинок, що розташований АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 . 
За ОСОБА_2 зареєстровано право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , розмір частки:1 (відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності).  Підстава виникнення права власності: технічний паспорт від 3 травня 2017 року. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:35122649 від 11 травня 2017 року.
Згідно довідки Недобоївської сільської ради № 700 від 29 червня 2017 року станом на 15 квітня 1991 року в господарстві за особовим рахунком НОМЕР_1 були зареєстровані: дружина - ОСОБА_2 ,  донька - ОСОБА_1 ; дружина та дочка проживали однією сім`єю разом з покійним ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .; в господарстві за особовим рахунком НОМЕР_2 були зареєстровані покійний ОСОБА_3 . Сім`я проживала разом. Дане господарство було роз`єднано на два по-господарські номери після 1976 року. 
В по-господарському номері 629 зареєстровані голова ОСОБА_11 та донька ОСОБА_1 (вибула в господарство НОМЕР_3) згідно копії по-господарської книги за 1991-1995 роки; по-господарський номер НОМЕР_2 об`єднано з по-господарським номером НОМЕР_1. ОСОБА_3 є членом колгоспного двору та головою сім`ї особовий рахунок НОМЕР_2(а.с.42, 139-141). 
Постановою від 8 лютого 2018 року №33/02-14 державного нотаріуса Хотинської державної нотаріальної контори Чернівецької області відмовлено спадкоємцю ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що належав померлому її батьку, ОСОБА_3 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний будинок.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Перевіривши доводи касаційної скарги, вивчивши аргументи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Частиною першою статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення апеляційного суду не відповідає.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до статті 120 ЦК УРСР 1963 року, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, колгоспний двір визначався як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких були членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. 
При цьому за змістом частини другої статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.
Згідно зі статтею 126 ЦК Української РСР 1963 року працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.
Положеннями статті 563 ЦК УРСР передбачено, що в разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, до майна двору застосовуються правила розділу VII «Спадкове право». Особисте майно членів колгоспного двору після їх смерті переходить до спадкоємців на загальних підставах. Правила цієї статті застосовуються також при спадкоємстві майна в господарстві громадян, які займаються індивідуальною трудовою діяльністю в сільському господарстві.
Спеціальним нормативним актом, який визначає порядок ведення                         по-господарського обліку в сільських радах, є також Вказівки по веденню книг по-господарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом Вказівки по веденню по-господарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26 (далі - Вказівки № 5-24/26), та Вказівки по веденню по-господарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69), які були замінені Інструкцією ведення по-господарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених наказом Міністерства статистики України від 22 лютого 1995 року № 48.
Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї): членства у колгоспі або трудові відносини на підставі трудового договору ( робітничій двір). Особи, які працювали у колгоспі, але не були членами колгоспу, відносились до суспільної групи робітників або службовців, залежно від займаної посади.
У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.
Питання власності на майно колгоспного двору було детальніше упорядковано Законом України «Про власність» №  885-XII від 26 березня 1991 року , який застосовувався  до правовідносин, які виникли після введення в дію 
Закону, тобто з 15 квітня 1991 року. 
Закон Української  РСР  «Про власність» застосовувався до тих 
прав і обов`язків, що виникли після введення в дію Закону.
До введення в дію Закону України «Про власність» частка майна померлого члена колгоспного двору з майна колгоспного двору не виділялась. Майно колгоспного двору спадкувалось тільки у разі смерті останнього члену колгоспного двору. Такий порядок спадкування поширювався на випадки припинення колгоспного двору з цих підстав   до 01 липня 1990 року.
 
При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування записи у по-господарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.
До введення в дію Закону України «Про власність» частка майна померлого члена колгоспного двору з майна колгоспного двору не виділялась. Майно колгоспного двору спадкувалось тільки у разі смерті останнього члену колгоспного двору. Такий порядок спадкування поширювався на випадки припинення колгоспного двору з цих підстав   до 01 липня 1990 року. 
На відміну від спадкування та поділу колгоспного двору, майно робітничого двору  могло бути предметом поділу/виділу на загальних підставах поділу спільного сумісного або часткового майна, осіб за рахунок яких це майно створювалось. 
Саме зазначені законодавчі акти повинні бути застосовані до  встановлених судами правовідносин та саме з огляду на їх зміст повинен вирішуватись зазначений спір та встановлюватись фактичні обставини справи.
 
При розгляді справи представник Недобіївської сільської ради Хотинського району Чернівецької області, заперечуючи проти позову, зазначав що  згідно по-господарських книг за:1991-1995 роки, в господарстві НОМЕР_1 зареєстровані голова ОСОБА_11 , донька - ОСОБА_1 (вибула в господарство НОМЕР_3), господарство НОМЕР_2 об`єднано з господарством  НОМЕР_1;2001-2005 роки, АДРЕСА_1, в госполарстві НОМЕР_1 , зареєстровані голова ОСОБА_2 (змінено ім`я ОСОБА_2 на ОСОБА_2), донька – ОСОБА_1 , зять - ОСОБА_14 (помер), онук - ОСОБА_15 , онук - ОСОБА_16 , тобто головою двору за зазначеною адресою є ОСОБА_2 .
 
Також представник Недобіївської сільської ради Хотинського району Чернівецької області у своїх запереченнях зазначив, що  Керстенецькою сільською радою Хотинського району  Чернівецької області прийнято рішення дев`ятої сесії XXII скликання Корстенецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області «Про безоплатну передачу земельних ділянок у власність» від 30 грудня 1996 року, яке ОСОБА_1 не оскаржувалось.
 
Однак, фактичних обставин справи у цій частині, суди не встановили, не роз`яснили сторонам їх право та обов`язок надати відповідні докази на підтвердження цих обставин, які мають суттєве значення для розгляду справи і, у відповідності до виконання сторонами обов`язку по доведенню своїх доводів, не зробили остаточного висновку про права та обов`язків сторін, не мотивувавши свої висновки про віднесення спірного господарства на  15 серпня 1991 року до колгоспного двору.
Крім того, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Разом з тим, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
При цьому відповідно до частин першої та п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа довідалася або повинна була довідатись про це порушення) чинники.
Аналіз стану поінформованості особи, вираженого словами «довідалася» та «могла довідатися» у статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знала про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо.
Виходячи зі змісту статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).
Відлік позовної давності обчислюється з того самого моменту коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.
Вказана позиція неодноразово висловлювалась Великою Палатою Верховного Суду та є сталою.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року                                у справі № 504/2864/13-ц (провадження № 14-452цс18) зазначено, що «для застосування позовної давності за заявою сторони у спорі суд має дослідити питання її перебігу окремо за кожною звернутою до цієї сторони позовною вимогою, і залежно від установленого дійти висновку про те, чи спливла позовна давність до відповідних вимог (пункти 138-140 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі  № 183/1617/16). Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності.
Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 81 ЦПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.
Представником відповідача до суду першої інстанції подавалась заява про застосуванням строку позовної давності ( а.с 156-157)і з посиланням на те, що ОСОБА_1 з позовом до суду звернулась лише в листопаді 2017 року, до часу звернення до суду не оскаржувала рішення сільської ради дев`ятої сесії XXII скликання Керстенецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області «Про безоплатну передачу земельних ділянок у власність» від 30 грудня 1996 року, про виділ частки із спірного будинковолодіння не зверталась.
Відмова в задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності без встановлення порушення права або охоронюваного законом інтересу позивача не відповідає вимогам закону.
Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. 
Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. 
Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач.
Дана правова позиція викладена у Постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц.
Суд, першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог по суті посилався на те, що позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи, а тому позовну давність не застосував.
Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги частково, зазначив про відсутність підстав для застосування строку позовної давності до позовних вимог про скасування рішення дев`ятої сесії XXII скликання Керстенецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області «Про безоплатну передачу земельних ділянок у власність» від 30 грудня 1996 року дев`ятої сесії XXII скликання Керстенецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області «Про безоплатну передачу земельних ділянок у власність» від 30 грудня 1996 року в частині передачі у власність ОСОБА_2 Ѕ  частки земельної ділянки, площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд проте не надав належної оцінки доводам представника відповідача щодо застосування позовної давності щодо інших позовних вимог та не навів висновків  з цього питання у своєму рішенні.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Апеляційний суд, вирішуючи даний спір, виходив із того, що є підстави для задоволення позовних вимог, проте питання перебігу позовної давності не дослідив.
Суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, з огляду на положення статті 400 ЦПК України.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення апеляційного суду скасувати і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_2 , задовольнити частково.
Постанову Апеляційного суду Чернівецької області від 5 липня 2018 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                               В. М. Сімоненко
 
Судді:
                                                                                                                А. А. Калараш
 
                                                                                                              С. Ю. Мартєв
 
                                                                                                             Є. В. Петров 
 
                                                                                                              С. П. Штелик