У Х В А Л А  
02 жовтня 2020 року
м. Київ
справа № 753/6498/15-ц
провадження № 61-10851ск20 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 листопада 2019 року та на постанову Київського апеляційного суду від 12 березня 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини з батьком та за позовом ОСОБА_1 до Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування висновку щодо визначення місця проживання дитини, відшкодування моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ :
Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 06 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 12 березня        2020 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини з батьком та позову ОСОБА_1 до Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування висновку щодо визначення місця проживання дитини, відшкодування моральної шкоди відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
20 липня 2020 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 листопада 2019 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення, яким позови задовольнити.
Ухвалою Верховного Суду від 04 серпня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, а саме: для надання належним чином оформленої касаційної скарги.
У вересні 2020 року до суду надійшли матеріали, якими недоліки касаційної скарги усунуто.
Як на підставу касаційного оскарження, ОСОБА_1 посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України та зазначає, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми статей 19, 161 СК України, оскільки не врахував правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц. 
Крім того, скаржник зазначає, що оскаржує судові рішення на підставі пункту третього частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки відсутній правовий висновок Верховного Суду щодо застосування визнання незаконним висновку органу опіки та піклування. 
Відповідно до пункту третього частини другої статті 389 ЦПК України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Диспозиція вищевказаної статті передбачає, що скаржнику необхідно зазначити норму права, яку на його думку неправильно застосував суд апеляційної інстанції, однак з приводу застосування цієї норми права відсутній правовий висновок Верховного Суду. 
Так, обґрунтовуючи вказану підставу оскарження судових рішень в касаційному порядку, ОСОБА_1 посилається на те, що в частині визнання незаконним висновку органу опіки та піклування відсутній правовий висновок Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносин, однак, скаржником не зазначено, яку норму права була неправильно застосовано судом апеляційної інстанції. Таким чином, касаційну скаргу не оформлено належним чином, оскільки не виконано в повній мірі вимоги пункту третього частини другої статті 389 ЦПК України. 
Крім того, в обґрунтування цієї підстави скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції не звернув увагу на додаткові докази, а саме на скасування постановою Окружного адміністративного суду м. Києва іншого висновку Органу опіки та піклування.
Підставою для касаційного оскарження судового рішення з приводу неповного дослідження доказів у справі та встановлених на основі цього обставин справи є пункт четвертий частини другої статті 389 ЦПК України з відсилочною нормою на статтю 411 ЦПК України.
Однак, таку підставу касаційного оскарження судових рішень скаржник не зазначає.
Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Таким чином, суд касаційної інстанції не може залишити поза увагою посилання скаржника на пункт третій частини другої статті 389 ЦПК України без належного оформлення мотивування цього пункту, а також відсутність посилань на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України за наявності відповідного обґрунтування в касаційній скарзі.
Таким чином, скаржником не усунуто в повній мірі недоліки касаційної скарги з вищезазначених підстав. Для усунення цих недоліків скаржнику необхідно надати виправлену касаційну скаргу з урахуванням вимог цієї ухвали щодо посилань на підстави касаційного оскарження та їх відповідного мотивування.
За змістом статті 127 ЦПК України встановлений судом строку може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
З урахуванням того, що скаржник звертається до суду особисто, без допомоги адвоката, не має достатніх знань в сфері юриспруденції, в зв`язку з чим не виконала у повній мірі вимоги цивільного процесуального законодавства щодо зазначення підстав касаційного оскарження, з метою недопущення порушення принципу доступу до правосуддя, Верховний Суд вважає за необхідне продовжити строк для усунення недоліків касаційної скарги, а саме: для надання скаржником виправленої касаційної скарги з урахуванням вимог цієї ухвали.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі невиконання вищевказаних вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Керуючись статтями 127, 261 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ :
Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення зазначених вище недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                        А. А. Калараш