Постанова                                        
Іменем України
 
01 липня 2020 року
м. Київ                                               
 
справа № 1522/17000/12
провадження № 61-14104св19 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Крата В. І.
суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М. (суддя-доповідач),
 
учасники справи:
позивач - заступник прокурора міста Одеси в інтересах Одеської міської ради, 
відповідач -  ОСОБА_3 ,
третя особа - Департамент комунальної власності Одеської міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕДЕН ПЛЮС ЛІМІТЕД",
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3 , подану її представником ОСОБА_4 , на постанову Одеськогоапеляційного суду від 09 липня 2019 року в складі колегії суддів: Таварткіладзе О. М., Заїкіна А. П., Погорєлової С. О.,
 
ВСТАНОВИВ :
Короткий зміст позовних вимог 
У липні 2012 року  заступник прокурора міста Одеси в інтересах Одеської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , треті особи: Департамент комунальної власності Одеської міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕДЕН ПЛЮС ЛІМІТЕД" (далі - ТОВ"ЕДЕН ПЛЮС ЛІМІТЕД"), в якому просив витребувати нежиле приміщення 2-го поверху площею 320,2 кв.м по  АДРЕСА_1 з незаконного володіння ОСОБА_3 на користь територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради.
Свої вимоги позивач мотивував тим, що прокуратурою міста Одеси виявлений факт незаконного вибуття із власності Одеської міської ради нежилого приміщення 2-го поверху площею 320,2 кв.м по    АДРЕСА_1 . Право власності на вказане нежиле приміщення на підставі рішення Приморського районного суду міста Одеси від 11 червня 2008 року набуло ТОВ «Еден Плюс Лімітед», яке 29 листопада 2011 року за договором купівлі-продажу відчужило це майно ОСОБА_3 . Зазначав, що ТОВ «Еден Плюс Лімітед» набуло спірне майно у власність неправомірно і не мало права ним розпоряджатися, оскільки вказане рішення суду скасоване ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25 січня 2012 року з закриттям провадження у справі, тобто спірне нежитлове приміщення вибуло з володіння законного власника Одеської міської ради поза його волею.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 06 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.
Суд першої інстанції виходив із того, що Одеська міська рада була обізнана і не заперечувала щодо набуття ТОВ «Еден Плюс Лімітед» у власність спірного нежилого приміщення, тому немає правових підстав для висновку про вибуття цього майна із володіння власника без його відома поза його волею та витребування нежилого приміщення у добросовісного набувача, яким є ОСОБА_3 .
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
Постановою апеляційного суду Одеської області від 29 березня 2018 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 6 грудня 2017 року скасовано, позов задоволено. 
Витребувано нежиле приміщення 2-го поверху площею 320,2 кв.м по     АДРЕСА_1 з незаконного володіння ОСОБА_3 на користь територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. 
Постановою Верховного Суду від 16 січня 2019 року постанову апеляційного суду Одеської області від 29 березня 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з тих підстав,що суд апеляційної інстанції не вжив всіх необхідних заходів для належного повідомлення відповідача про перебування цієї справи у провадженні апеляційного суду, про дату, час та місце судового засідання, не ініціював процедуру вручення судових документів, визначену Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, та помилково вважав, що вручення судової повістки адвокату Джулаю Д. О. свідчить про належне повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи. 
За наслідками нового апеляційного розгляду справи постановою Одеського апеляційного суду від 09 липня 2019 року рішення Приморського районного суду міста Одеси від 06 грудня 2017 року скасовано.
Позовні вимоги заступника прокурора міста Одеси в інтересах Одеської міської ради задоволено, витребувано нежиле приміщення другого поверху площею 320,2 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ), з незаконного володіння ОСОБА_3 на користь територіальної громади міста в особі Одеської міської ради.
Апеляційний суд виходив із того, що спірне нежиле приміщення вибуло із власності Одеської міської ради на підставі рішення суду, яке у подальшому скасоване, тобто поза волею власника. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У липні 2019 року  ОСОБА_3 звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У своїй касаційній скарзі  ОСОБА_3 вказує, що апеляційний суд розглянув справу за її відсутності, не повідомивши належним чином про дату, час і місце судового засідання, чим обмежив у можливості реалізувати процесуальні права і порушив принципи рівності сторін і змагальності. Повідомлення про вручення судової повістки-повідомлення адвокату Покрові Л. Ю., який здійснював представництво її інтересів під час розгляду справи у суді касацйної інстанції, не свідчить про належне повідомлення,оскільки йому були надані повноваження на представництво відповідача лише в суді касаційної інстанції.  Апеляційний суд знову формально виконав обов?язок щодо її повідомлення. Відомості про повідомлення її як відповідача на 09 липня 2019 року відсутні, тому розгляд справи у її відсутності є неправомірним і порушує її права.
Зазначила, що Україна і Ізраїль (держава місцезнаходження відповідача) є державами-учасницями Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 1965 року, згідно з положеннями якої вручення судових документів сторонам справи, які проживають у іншій державі, здійснюється шляхом направлення відповідному компетентному органу запитуваної Держави прохання про вручення документів. В Україні відповідне доручення про надання правової допомоги судовий орган, який розглядає справу, повинен направити Міністерству юстиції України, яке направляє його компетентному органу запитуваної Держави. Суд апеляційної інстанції порушив визначену цією Конвенцією процедуру вручення судових документів особам, які проживають у іншій державі, так як з дорученням про надання правової допомоги до Міністерства юстиції України не звертався. 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 31 липня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_3 та витребувано справу із суду першої інстанції.
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Ухвалою цього ж суду від 25 березня 2020 року справу призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п`яти суддів.
Відзив/заперечення на касаційну скаргу 
У серпні 2019 року до Верховного Суду від Департаменту комунальної власності Одеської міської ради надійшов відзив на касаційну скаргу   ОСОБА_3 , в якій третя особа просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржену постанову апеляційного суду - без змін.
Позиція Верховного Суду
Касаційної скарга обґрунтована тим, що апеляційним судом порушені норми процесуального права щодо належного повідомлення відповідача ОСОБА_3 про дату, час та місце судового засідання, в якому було ухвалено оскаржувану постанову апеляційного суду, тому відповідно до вимог статті 400 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року) перевірка законності оскаржуваного судового рішення буде здійснюватись в межах цих доводів.
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про залишення її без задоволення з таких підстав.
Доводи касаційної  скарги ОСОБА_3 про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права щодо належного повідомлення її про дату, час і місце судового засідання колегія суддів відхиляє з таких підстав.
Згідно з частиною четвертою статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
Відповідно статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути:
1) договір про надання правової допомоги;
2) довіреність;
3) ордер;
4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.
Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.
Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.
Пунктом 14 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів (далі - Положення), затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17 грудня 2012 року № 36, ордер встановленої цим Положенням форми є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта. Про обмеження правомочності адвоката, встановлені угодою про надання правової допомоги, останній або керівник адвокатського об`єднання (бюро) зобов`язані вказати на звороті ордера.
Відповідно до частини п`ятої статті 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається і врученням повістки і цій особі.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що на час розгляду справи адвокат ОСОБА_4. є повноважним представником ОСОБА_3  у судах усіх інстанцій та юрисдикцій на підставі наявного в матеріалах справиордерусерії АА № 139421 від 17 травня 2018 року і прикладеного до нього договору про надання правової допомоги від цієї ж дати (а. с. 39-42 т. 3). В цьому ордері зазначено, що ОСОБА_4 уповноважений надавати правову допомогу, здійснювати представництво Крамової С. В . у всіх органах державної влади, органах місцевого самоврядування, у судових органах усіх інстанцій та юрисдикцій.
Вказаному представникові повістка про виклик в судове засідання, призначене на 14 год 30 хв  09 липня 2019 року, вручена 19 березня 2019 року (а. с. 68 т. 3), що свідчить про належне повідомлення відповідачки   ОСОБА_3 про дату час і місце проведення зазначеного судового засідання, в якому ухвалено оскаржувану нею постанову апеляційного суду.
Апеляційний суд, вирішуючи питання щодо повноважень згаданого представника і належного повідомлення відповідача ОСОБА_3 про дату, час і місце судового засідання, правильно не взяв до уваги подану ОСОБА_4 у переддень проведення судового засідання додаткову угоду № 1 від 17 травня 2018 року (а. с. 81 т. 3), якою повноваження цього представника обмежувались представництвом у суді касаційної інстанції, оскільки у наявному в матеріалах справі ордері, яким підтверджувались повноваження ОСОБА_4. на представництво у судах всіх інстанцій, не згадувалось про цю угоду, будь-яких обмежень цих повноважень (як це передбачено пунктом 14 Положення) на звороті ордера не вказано. 
Доводи касаційної скарги про неповідомлення ОСОБА_3 про дату, час та місце судового засідання, в якому ухвалене оскаржена постанова апеляційного суду спростовуються наведеними обставинами, які свідчать, що апеляційним судом про це судове засідання належними чином повідомлено її представника, що відповідно до встановленого частиною п'ятою статті 130 ЦПК України правила вважається належним повідомленням і самої ОСОБА_3 .
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Перевіривши в межах касаційної скарги правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, на які зверталась увага в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскарженої постанови апеляційного суду -  без змін.
Керуючись статтями 400, 410 (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), 409, 416 ЦПК, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу   ОСОБА_3 , подану її представником ОСОБА_4 , залишити без задоволення.
Постанову Одеського апеляційного суду від 09 липня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                               В. І. Крат
 
Судді                                                                                                 Н. О. Антоненко     
 
  І. О. Дундар 
 
  Є. В. Краснощоков
 
  М. М. Русинчук