П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  824/1418/19-а 
Головуючий у 1-й інстанції:Дембіцький П.Д.
Суддя-доповідач:  Сапальова Т.В. 
09 вересня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сапальової Т.В. 
суддів:  Мацького Є.М.  Смілянця Е. С. 
за участю:
секретаря судового засідання:  Колісниченко Ю.В.,
представниці відповідача: Балицької С.С., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 26 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, третя особа - Новоселицька міська рада Чернівецької області  про визнання акту недійсним, 
В С Т А Н О В И В :
в листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Чернівецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області щодо відмови гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,99 га для ведення особистого селянського господарства розташованої за межами с. Рокитне, Новоселицької міської ради, Новоселицького району, Чернівецької області від 10.10.2019 року № 24-1327/14-19-сг; зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області повторно розглянути заяву гр. ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,99 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами с. Рокитне, Новоселицької міської ради, Новоселицького району, Чернівецької області.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 26 березня 2020 року позов задоволено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає про те, що позивачка зверталася із заявою про надання дозволу на проведення інвентаризації земельної ділянки, а не дозволу на розроблення проекту землеустрою, що є двома різними процедурами. Крім того, земельна ділянка, яку бажає отримати позивачка належить до земель колективної власності, тому у відповідача відсутні повноваження розпоряджатися вказаною земельною ділянкою.
Позивачка та третя особа у своїх відзивах на апеляційну скаргу заперечили проти її доводів і зазначили, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Представниця відповідача в судовому засіданні  підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити.
Позивачка та третя особа повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити в мотивувальній частині, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням XVIII сесії VII скликання Новоселицької міської ради Чернівецької області №18/87 від 31.01.2019 року надано позицію Новоселицької міської ради Чернівецької області щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,99 га державної власності у власність громадянці ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Новоселицької об`єднаної громади за межами села Рокитне, Новоселицького району, Чернівецької області (а. с. 11-12, 43, 64).
12.09.2019 року позивачка звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області із заявою про надання дозволу на проведення інвентаризації земельної ділянки, орієнтованою площею 1,99 га для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Новоселицької міської ради, Новоселицького району, Чернівецької області за межами населеного пункту (а. с. 42).
Наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 10.10.2019 року за № 24-1327/14-19-СГ Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої за межами с. Рокитне, Новоселицької міської ради, Новоселицького району, Чернівецької області, орієнтований розмір земельної ділянки 1,99 га., із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з таких підстав: невідповідність ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України (а. с. 15, 46).
Вважаючи наказ відповідача протиправним, позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відмова Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної, оформлена наказом від 10.10.2019 року за № 24-1327/14-19-СГ, є необґрунтованою та протиправною.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.
Згідно з ч.1 ст.79-1 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
Ч.2 ст.79-1 ЗК України передбачено, що формування земельних ділянок здійснюється, зокрема:
- у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; 
- шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом.
Отже, відведення та інвентаризація земельної ділянки - це різні способи формування земельної ділянки.
Згідно із заявою ОСОБА_1 від 12.09.2019 року  позивачка просила надати дозвіл на проведення інвентаризації земельної ділянки, орієнтованою площею 1,99 га для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Новоселицької міської ради, Новоселицького району, Чернівецької області за межами населеного пункту (а. с. 42).
Відповідно до п. «к» ч.2 ст.25 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 №858-IV (далі - Закон № 858-IV) до видів документації із землеустрою належить в тому числі технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель.
Згідно з ч.1 ст.35 Закону № 858-IV інвентаризація земель проводиться з метою встановлення місця розташування об`єктів землеустрою, їхніх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, виявлення і консервації деградованих сільськогосподарських угідь і забруднених земель, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.
Постановою Кабінету Міністрів України від 05 червня 2019 року №476 затверджено "Порядок проведення інвентаризації земель" (далі - Порядок №476).
П.п.3-6 Порядку №476 передбачено, що державна інвентаризація земель проводиться шляхом формування земельних ділянок незалежно від форми власності, визначення їх угідь та у разі потреби віднесення таких земельних ділянок до певних категорій для інформаційного наповнення Державного земельного кадастру.
Інвентаризація земель проводиться з урахуванням принципів плановості, достовірності та повноти даних, послідовності і стандартності процедур, доступності використання інформаційної бази, узагальнення даних з додержанням єдиних засад та технології їх оброблення.
Об`єктами інвентаризації земель є територія України, територія адміністративно-територіальних одиниць або їх частин, масив земель сільськогосподарського призначення, окремі земельні ділянки.
Інвентаризація земель проводиться в межах адміністративно-територіальних одиниць, територій, межі яких визначені проектами формування територій і встановлення меж сільських, селищних рад, масивів земель сільськогосподарського призначення, окремих земельних ділянок.
Відповідно до п.8 Порядку №476 підставою для проведення інвентаризації земель є рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим чи органу місцевого самоврядування щодо виконання відповідних робіт, договори, укладені між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками технічної документації (далі - виконавці), судові рішення.
Проведення державної інвентаризації земель забезпечує Держгеокадастр або його територіальний орган шляхом прийняття наказу про проведення державної інвентаризації земель.
Згідно з п.9 Порядку №476 замовниками технічної документації (далі - замовники) можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим чи органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі.
П.11 Порядку №476 передбачено, що для проведення інвентаризації земель замовник укладає з виконавцем договір про розроблення технічної документації.
Відповідно до п.п.26-27 Порядку №476 за результатами проведення інвентаризації земель виконавцями розробляється технічна документація відповідно до статті 57 Закону України "Про землеустрій".
Технічна документація погоджується та затверджується в порядку, встановленому статтею 186 Земельного кодексу України.
Таким чином, інвентаризація земельної ділянки та складення за її результатами відповідної технічної документації здійснюється, в тому числі на підставі рішень відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування відповідно до положень Закону № 858-IV та Порядку №746.
При цьому встановлена чинним законодавством процедура не передбачає надання Держгеокадастром дозволу на проведення інвентаризації.
З матеріалів справи встановлено, що у відповідь на заяву ОСОБА_1 від 12.09.2019 року Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області наказом від 10.10.2019 року за № 24-1327/14-19-СГ відмовило у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки з посиланням на ч.4 ст.122 ЗК України.
Порядок звернення з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, а також підстави для відмови у наданні такого дозволу визначені ст.118 ЗК України
Тобто, заява позивачки розглянута відповідачем в порядку ст.118 ЗК України, передбаченому для розгляду клопотань про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. При цьому позивачці відмовлено з підстав, що не передбачені ч.7 ст.118 ЗК України.
Водночас, згідно із заявою від 12.09.2019 року  позивачка не заявляла клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки. У своїй заяві позивачка просила надати дозвіл на проведення інвентаризації земельної ділянки.
Отже, відповідач не розглянув заяву ОСОБА_1 належним чином.
При цьому доводи апеляційної скарги про те, що згідно з ч.4 ст.122 ЗК України у відповідача відсутні повноваження на розпорядження земельною ділянкою, яку бажає отримати позивачка, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки за відсутності встановлених законом повноважень суб`єкт владних повноважень не має права розглядати клопотання по суті та приймати наказ про його задоволення або відмову.
Таким чином колегія суддів дійшла висновку про те, що під час розгляду заяви ОСОБА_1 відповідач діяв не у спосіб, що передбачений чинним законодавством, та без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, оскільки не роз`яснив порядок набуття земельної ділянки у власність, підстави та порядок проведення інвентаризації земельної ділянки відповідно до положень чинного законодавства України, а також не зазначив до повноважень якого органу належить право розпорядження зазначеною в заяві земельною ділянкою
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наказ від 10.10.2019 року за № 24-1327/14-19-СГ є необґрунтованим та протиправним.
Отже, висновки суду першої інстанції по суті спору частково не відповідають встановленим у справі обставинам, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити в мотивувальній частині.
Відповідно до   статті 317 КАС України, підставами для зміни рішення є рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.  
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області задовольнити  частково.
Рішення  Чернівецького окружного адміністративного суду від 26 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом   ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про визнання акту недійсним  змінити в мотивувальній частині з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції.
В іншій частині рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 26 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, передбачених  ч.4 ст.328 КАС України.
Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 18 вересня 2020 року.

Головуючий	 	 	Сапальова Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Мацький Є.М.    Смілянець Е. С.