ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

20 серпня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/1234/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача:  Шальєвої В.А.
суддів:                           Білак С.В., Чумака С.Ю.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.04.2020 р. (суддя Бойченко Ю.П., повне судове рішення складено 28.04.2020 р.) в справі № 280/1234/20 за позовом ОСОБА_1 , треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,  до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання  протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання  протиправним та скасування рішення відділу реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 13.12.2019 р. № 1852-6/04-16 про відмову у реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язання зареєструвати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28.04.2020 р. позов задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення відділу реєстрації фізичних осіб по Хортицькому району управління державної реєстрацій фізичних осіб департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 13.12.2019 про відмову у реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , викладене у заяві №1852-6/04-16; зобов`язано відділ реєстрації фізичних осіб по Хортицькому району управління державної реєстрацій фізичних осіб департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради  зареєструвати місце проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн. стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради; у стягненні судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, у розмірі 5000,00 грн.  відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апелянт вказує, що до поданій 13.12.2019 р. заяви про реєстрацію місця проживання позивачем не додано усіх документів, а саме згоди спадкоємців померлого співвласника ОСОБА_4 , тому є правомірним рішення про відмову у реєстрації місця проживання. Крім того, вважає, що оскільки відповідачем у справі є департамент, а не відділ реєстрації фізичних осіб, у відповідача відсутній будь-який обов`язок з виконання рішення.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги. Просив стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань позивача витрати на професійну правничу допомогу.
Справа судом розглянута  без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Відповідачем після призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження заявлено клопотання про розгляд справи в судовому засіданні.
Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 311 КАС України  суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі  відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Відповідачем в апеляційній скарзі не заявлено клопотання про розгляд справи за його участі, а справа судом першої інстанції розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у зв`язку з чим судом справа призначена до розгляду саме в порядку письмового провадження.
Клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні подане після призначення справи до судового розгляду в порядку письмового провадження. 
Оскільки судом не встановлено підстав для розгляду справи у судовому засіданні, в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні відмовлено. 
Перевіривши  законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що співвласниками квартири АДРЕСА_2 на праві спільної сумісної власності є ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, а також свідоцтвом про право власності на житло від 29.03.2006 № НОМЕР_1 .
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі.
ОСОБА_4  помер. 
13.12.2019 р. позивач звернувся до відділу реєстрації фізичних осіб по Хортицькому району управління державної реєстрацій фізичних осіб департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради із заявою №1852-6/04-16 про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , проте отримав відмову з підстав ненадання необхідних документів або інформації, а саме відсутня згода всіх власників житла.
Зважаючи на відсутність доказів існування на момент звернення позивача із заявою про реєстрацію місця проживання інших співвласників квартири, крім ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ,   із зареєстрованим правом власності на це нерухоме майно, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивачем надано до органу реєстрації документи, що підтверджують його право на реєстрацію у житлі за вказаною у заяві від 13.12.2019 адресою, а тому відмова у такій реєстрації є протиправною та такою, що призводить до порушення прав позивача, а також суттєво обмежує здійснення інших цивільних, громадських та політичних прав позивача, які підлягають безумовному захисту.
Суд визнає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що позивач 13.12.2019 р. звернувся до відділу реєстрації фізичних осіб по Хортицькому району управління державної реєстрацій фізичних осіб департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради із заявою №1852-6/04-16 про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Заява містить згоду співвласників зазначеної квартири ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на реєстрацію місця проживання позивача в цій квартирі.
Відділом реєстрації фізичних осіб по Хортицькому району управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради  відмовлено в реєстрації позивача за зазначеною адресою з підстав ненадання необхідних документів або інформації, а саме відсутність  згоди всіх власників житла.
За  позицією відповідача, позивачем не надано згоди усіх спадкоємців померлого співвласника квартири ОСОБА_4 , тому позивачу правомірно відмовлено у реєстрації місця проживання.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені  Загальною декларацією прав людини,  Міжнародним пактом про громадянські та політичні права,  Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод  і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, регулює Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. № 1382-IV (далі – Закон № 1382-IV), який також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження.
Відповідно до статті 2 Закону № 1382-IV (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.
Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених  Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
          За визначеннями, наведеними в статті 3 Закону № 1382-IV, місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; 
реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
          Статтею 6 Закону № 1382-IV встановлено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.
Для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг):
письмову заяву;
документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження;
квитанцію про сплату адміністративного збору;
документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації;
військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).
Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших, ніж передбачених цією статтею, документів.
За приписами стаття 9-1 Закону № 1382-IV орган реєстрації відмовляє в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання, якщо:
особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію;
у поданих особою документах містяться недостовірні відомості або подані нею документи є недійсними;
для реєстрації або зняття з реєстрації звернулася особа, яка не досягла 14-річного віку.
Рішення про відмову приймається в день звернення особи. Заява про реєстрацію чи зняття з реєстрації місця проживання повертається особі із зазначенням у ній причин відмови.
Згідно зі статтею 10 Закону № 1382-IV Правила здійснення реєстрації місця проживання,  форми  необхідних для цього документів,  порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру  встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Правила реєстрація місця проживання затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 р. № 207 (далі – Правила № 207).
Пунктом 3 Правил № 207 (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. 
           Відповідно до пункту 18 Правил № 207 для реєстрації місця проживання особа або її представник подає:
1) заяву за формами, наведеними відповідно у  додатках 6,  7  або  8;
2) документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16 років, подається свідоцтво про народження. Реєстрація місця проживання дітей, які є іноземцями чи особами без громадянства, здійснюється за умови внесення даних про дітей до посвідки на постійне або тимчасове проживання їх батьків та копії свідоцтва про народження. Документи, видані компетентними органами іноземних держав, підлягають легалізації в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами;
3) квитанцію про сплату адміністративного збору (у разі реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з попереднього місця проживання адміністративний збір стягується лише за одну послугу);
4) документи, що підтверджують:
право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників);
право на перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи, - довідка про прийняття на обслуговування в спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи за формою згідно з  додатком 9, копія посвідчення про взяття на облік бездомної особи, форма якого затверджується Мінсоцполітики (для осіб, які перебувають на обліку у цих установах або закладах);
проходження служби у військовій частині, адреса якої зазначається під час реєстрації, - довідка про проходження служби у військовій частині, видана командиром військової частини за формою згідно з  додатком 10  (для військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби);
5) військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку);
6) заяву про зняття з реєстрації місця проживання особи за формою згідно з  додатком 11  (у разі здійснення реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з реєстрації попереднього місця проживання).
Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання особи інші документи.
На виконання приведених вище вимог позивачем надано, зокрема, згоду співвласників житла ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за реєстрацією в якому звернувся позивач.
При цьому саме ці особи є спадкоємцями першої черги померлого співвласника квартири ОСОБА_4 та надали свою згоду на вселення та реєстрацію позивача у житлі.
Відповідачем в порушення ч. 2 ст. 77 КАС України не надано доказів щодо звернення будь-яких інших осіб з питання прийняття спадщини, яка відкрилась на час смерті ОСОБА_4 .   
          Таким чином, суд погоджує висновок суду першої інстанції про надання позивачем до органу реєстрації документів, що підтверджують його право на реєстрацію у житлі,  тому відмова у такій реєстрації є протиправною та такою, що призводить до порушення прав позивача, а також суттєво обмежує здійснення інших цивільних, громадських та політичних прав позивача, які підлягають безумовному захисту.
          Посилання апелянта на те, що Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради є юридичною особою і відповідачем у справі, а  судом першої інстанції фактично вирішено питання правомірності рішення структурного підрозділу відповідача, який не є юридичною особою, розглянуто судом першої інстанції, яким обґрунтовано зазначено, що управління державної реєстрацій фізичних осіб, до управління якого  відноситься відділ реєстрації фізичних осіб по Хортицькому району, є структурним підрозділом Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, тому  відповідачем у справі є юридична особа, а зобов`язання щодо вчинення певних дії судом покладено на структурний підрозділ такої юридичної особи, що не суперечить нормам  КАС України.
          У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просив стягнути з бюджетних асигнувань відповідача витрати на професійну правничу допомогу, у стягненні яких відмовлено судом першої інстанції.
          Такі вимоги позивача не можуть бути задоволені судом, зважаючи на те, що позивачем не оскаржене рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, а зміна розподілу судових витрат здійснюється судом апеляційної інстанції у разі зміни або скасування судового рішення та ухвалення нового, як це передбачено частиною 6 статті 139 КАС України.
          В цьому випадку рішення суду першої інстанції залишається без змін, тому суд не має процесуальних підстав для зміни розподілу судових витрат.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9,   242, 243,   308, 311,   315,   316,   321,   322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд   
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.04.2020 р. в справі № 280/1234/20 залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.04.2020 р. в справі № 280/1234/20 за позовом ОСОБА_1 , треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,  до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання  протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.
Постанова  набирає законної сили з дати її прийняття 20.08.2020 р.  та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня  складення повного судового рішення.
          Повне судове рішення складено 20.08.2020 р.
   
             Суддя-доповідач                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак