ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 р.	Справа № 520/14388/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Жигилія С.П. ,
за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби України в  Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Мороко А.С., м. Харків, повний текст складено 17.03.20 року по справі № 520/14388/19
          за позовом         Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально- виконавчої служби України (№12 )"  
          до         Головного управління Державної податкової служби України в  Харківській області                 
          про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ
Державне підприємство "Підприємство Державної кримінально - виконавчої служби України (№ 12)" (далі по тексту – ДП «Підприємство ДКВСУ (№12», позивач) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі по тексту – ГУ ДПС у Харківській області, відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області  № 0071915805 від 02.12.2019 про застосування штрафних санкцій в сумі 341556,68 грн. 
В обґрунтування позовних вимог позивач пояснив, що питання несвоєчасної сплати грошових зобов`язань за податковими деклараціями з податку на додану вартість з жовтня 2016 року по грудень 2017 року та рішеннями суду про розстрочення (відстрочення) податкового боргу від 21.01.2013 по справі № 2а-3772/12, від 18.06.2015 по справі № 820/5367/15, від 29.02.2016 по справі № 820/2745/15 вже були включені до акту перевірки ДП «Підприємство ДКВСУ (№12)» від 29.10.2018 № 15525/20-40-12-15-9/08680841. На підставі вказаного акту винесено податкове повідомлення-рішення від 15.11.2018 № 0186691215, яке було скасовано рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.11.2018 по справі № 520/1948/19, що набрало законної сили. Однак, відповідачем, всупереч ч.4 ст.78 КАС України, не було враховано вищезазначеного судового рішення та повторно накладено штрафні санкції за цими самими порушеннями. 
Крім того, зазначив, що податковим органом під час проведення спірної камеральної перевірки охоплено період поза межами 1095 днів, що настали за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань. Зокрема, пройшло більше 1095 днів від граничного строку сплати узгоджених податкових зобов`язань, які включені до рішень суду по справах № 2а-3772/12/2070, № 820/2745/15. Поряд з цим, саме по собі рішення суду про розстрочення (відстрочення) сплати податкового боргу не є підставою для нарахування штрафних санкцій, як помилково вважав відповідач. 
Вказує, що за ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09.03.2016 по справі № 820/2745/15 сума розстроченого платежу, яка підлягає сплаті щомісячно, становить 3600,00 грн, проте, податковим органом, всупереч вказаній ухвалі суду, щомісячно стягувалась більша сума, а саме з вересня 2016 року по червень 2017 року щомісячно стягувалось 6630,95 грн. Таким чином, розрахунок кількості днів затримки, покладений в основу спірного податкового повідомлення-рішення, не відповідає дійсності, оскільки сам податковий орган не дотримується графіку погашення заборгованості. 
Також, зазначив, що в розрахунку штрафних санкцій вказано дні затримки сплати коштів за  рішенням суду про розстрочення (відстрочення) податкового боргу по справі № 820/5367/15. Разом з тим, згідно з вказаним рішенням, податковий орган був зобов`язаний здійснити винесення за картку особового рахунку позивача суму податкового боргу в розмірі 707113,36 грн, а відтак, є безпідставним посилання відповідача у розрахунку штрафних санкцій на вказане рішення суду як на дату початку перебігу граничного терміну сплати. Крім того, є незрозумілим посилання відповідача у розрахунку штрафних санкцій на рішення суду про розстрочення податкового боргу № 2 від 28.04.2015 (в розрахунку вказано номер справи про розстрочення рішення суду та дату рішення, які не відповідають наявним рішенням суду про розстрочення), тому незрозуміло, яке саме рішення виконує податковий орган, від якої дати розраховано кількість днів затримки сплати узгоджених грошових зобов`язань. 
Стверджує, що відповідно до ухвал Харківського окружного адміністративного суду по справах 2а-3772/12/2070, № 820/2745/15 набувають чинності нові строки сплати узгодженого податкового зобов`язання, що виключає можливість застосування штрафних санкцій за умови своєчасного виконання платником ухвал суду про розстрочення (відстрочення) сплати. Отже, вся сума податкового боргу позивача відповідно до вказаних рішень суду, повинна бути винесена за картку платника та не повинна впливати при сплаті поточних нарахувань з ПДВ. 
Стверджує, що грошові зобов`язання за податковими деклараціями за жовтень 2016 року, грудень 2017 року, січень-квітень 2018 року, червень-грудень 2018 року сплачені позивачем вчасно (0 днів затримки), а по податковій декларації за травень 2018 року несвоєчасно сплачено не всю суму грошового зобов`язання, а лише частину (1054,00 грн.), та зі строком затримки 13 днів, а не 208, 209, 237 та 240 днів, як помилково зазначив контролюючий орган. 
Враховуючи викладене, вважає, що спірне рішення ґрунтується на помилкових судженнях суб`єкта владних повноважень, а тому є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2020 по справі № 520/14388/19 адміністративний позов державного підприємства "Підприємство Державної кримінально – виконавчої служби України (№ 12)"  (місцезнаходження: вул. Лелюківська,           буд. 1, м. Харків, 61030, ідентифікаційний код - 08680841) до Головного управління ДПС у Харківській області (місцезнаходження: вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ідентифікаційний код - 43143704) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено. 
Скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області  № 0071915805 від 02.12.2019 про застосування штрафних санкцій в сумі 341556 (триста сорок одна тисяча п`ятсот п`ятдесят шість) грн. 68 коп. 
Стягнуто на користь державного підприємства "Підприємство Державної                кримінально - виконавчої служби України (№ 12)" (ідентифікаційний код - 08680841) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (ідентифікаційний код - 43143704)  судовий збір у розмірі 5123 (п`ять тисяч сто двадцять три) грн. 35 коп.
Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2020 по справі № 520/14388/19, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги пояснив, що позивачем несвоєчасно сплачено узгоджені грошові зобов`язання з податку на додану вартість, що виникли на підставі податкових декларацій з ПДВ за жовтень 2016 року, грудень 2017 року, січень-липень 2018 року, листопад, грудень 2018 року, за рішеннями суду про розстрочення податкового боргу від 21.01.2013 по справі № 2а-23772, від 18.06.2015 по справі № 820/5367/15, від 29.02.2016 по справі № 820/2745/15, від 28.04.2015 № 2, за уточнюючим розрахунком податкових зобов`язань з ПДВ від 21.06.2018 № 9124753722, чим порушено вимоги п.57.1 ст.57 ПК України. Враховуючи викладене, з посиланням на п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України (далі по тексту – ПК України) зазначив, що Головним управлінням ДПС у Харківській області цілком правомірно застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції в розмірі 20% від суми несвоєчасно сплаченого грошового зобов`язання. 
Позивач в надісланому до суду письмовому відзиві просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін. Зазначив, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.07.2018 по справі № 820/3280/18, що набрало законної сили, встановлено неправильне та недостовірне ведення контролюючими органами стану виконання позивачем податкового обов`язку з ПДВ за період з 01.01.2015 по 26.02.2016. При цьому, ГУ ДФС у Харківській області було обтяжене обов`язком виключити з картки особового рахунку позивача суму податкового боргу з ПДВ в розмірі 740992,00 грн та пені в розмірі 66777,09 грн, що не було зроблено відповідачем. Отже, має місце факт спотворення податковим органом дійсних обставин виконання позивачем податкового обов`язку з ПДВ, що спричинило невірний облік стану виконання і подальших зобов`язань з ПДВ. 
Вказує, що відповідачем не надано доказів в обґрунтування своєї позиції, зокрема, рішення суду про розстрочення податкового боргу № 2 від 28.04.2015, та детального розрахунку штрафної санкції із зазначенням, на які саме декларації, охоплені рішеннями суду про розстрочення боргу, нараховані штрафні санкції. Зазначив, що своєчасна сплата позивачем грошових зобов`язань по податковим деклараціям виключає застосування до позивача штрафних санкцій. Крім того, сума штрафу є складовою податкового зобов`язання, на яке поширюється строк давності (1095 днів), тому нарахування податковим органом штрафних санкцій повинно відбуватися в межах строків давності, установлених статтею 102 ПК України. Однак, за змістом акту перевірки, контролюючим органом при проведенні камеральної перевірки було охоплено період поза межами 1095 днів, що настали за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань. 
Враховуючи викладене, вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення про застосування до позивача штрафних санкцій протиправним та таким, що підлягає скасуванню. 
В надісланому до суду 08.07.2020 клопотанні просив суд апеляційної інстанції розглядати справу без його участі, за наявними матеріалами справи.
Представники позивача та відповідача в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
У відповідності до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що 24.07.2019 Головним управлінням ДФС у Харківській області проведено камеральну перевірку ДП "Підприємство Державної кримінально - виконавчої служби України (№ 12)" з питання дотримання термінів сплати податкових зобов`язань з податку на додану вартість. 
За результатами перевірки складено акт № 3263/20-40-58-05-10/08680841 від 24.07.2019, яким зафіксовано несвоєчасну сплату ДП "Підприємство Державної кримінально - виконавчої служби України (№ 12)" узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість по податкових деклараціях за жовтень 2016 року від 17.11.2016 № 9220761166, за грудень 2017 року від 18.01.2018 № 9295978261, за січень 2018 року від 19.02.2018 № 9024798649, за лютий 2018 року від 19.03.2018 № 9047624403, за березень 2018 року від 18.04.2018 № 9071059013, за квітень 2018 року від 18.05.2018 № 9096586897, за травень 2018 року від 19.06.2018 № 9122973214, за червень 2018 року від 20.07.2018 № 9149769642, за липень 2018 року від 16.08.2018 № 9173292282, за листопад 2018 року від 18.12.2018 № 9282624098, за грудень 2018 року від 18.01.2019 № 9307341487, по рішенням суду про розстрочення (відстрочення) податкового боргу від 21.01.2013 по справі № 2А-3772/12, від 18.06.2015 по справі №  820/5367/15, від 29.02.2016 по справі № 820/2745/15, від 28.04.2015  № 2, по уточнюючому розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 21.06.2018 № 9124753722, чим порушено п. 57.1 ст.57 ПК України.
Не погоджуючись із висновками вказаного акту перевірки, позивач подав до Головного управління ДФС у Харківській області заперечення на акт № 1/14-501 від 07.08.2019, які за результатами їх розгляду були залишені без задоволення, а висновки акту перевірки – без змін. 
На підставі наведених висновків акту № 3263/20-40-58-05-10/08680841 від 24.07.2019 Головним управлінням ДФС у Харківській області винесено податкове повідомлення - рішення №0050815805, яким до ДП "Підприємство Державної кримінально - виконавчої служби України (№ 12)" застосовано штрафні (фінансові) санкції з податку на додану вартість в сумі 342474,36 грн (в розмірі 20 % від несвоєчасно сплачених сум). 
Скориставшись правом, наданим п.56.1 ст.56 ПК України, ДП "Підприємство Державної кримінально - виконавчої служби України (№ 12)" звернулось до Державної фіскальної служби зі скаргою від 04.09.2019.
05.11.2019 позивач отримав рішення від Державної фіскальної служби про результати розгляду скарги, яким скаргу позивача задоволено частково, скасовано податкове повідомлення - рішення № 0050815805 від 22.08.2019 в частині застосування штрафу за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 917,68 грн, в іншій частині - залишено без змін. 
02.12.2019 на підставі висновків акту № 3263/20-40-58-05-10/08680841 від 24.07.2019 Головним управлінням ДПС у Харківській області винесено податкове повідомлення - рішення № 0050815805, яким ДП "Підприємство Державної кримінально - виконавчої служби України (№ 12)"  нараховано штраф з податку на додану вартість в розмірі 20 % в сумі 341556,68 грн.
Не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, ДП «Підприємство ДКВСУ (№12)» звернулось до суду з даним позовом про визнання його протиправним та  скасування.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки штрафні санкції за несвоєчасну сплату грошових зобов`язань, щодо яких ухвалено рішення суду про відстрочення або відстрочення сплати грошових зобов`язань, застосовані до позивача на підставі неналежного документу (рішення суду, замість відповідної податкової декларації). Також, за висновком суду першої інстанції, узгоджені грошові зобов`язання за податковими деклараціями з ПДВ за грудень 2017 року – квітень 2018 року, червень, липень, листопад, грудень 2018 року сплачені позивачем вчасно, відтак, підстави для застосування штрафних санкцій відсутні. Грошові зобов`язання по декларації за травень 2018 року та уточнюючому розрахунку від 21.06.2018 № 9124753722 сплачені позивачем несвоєчасно, проте, фактична кількість днів затримки є меншою, ніж та, яка взята контролюючим органом для розрахунку штрафних санкцій.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.
Відповідно до підпункту 14.1.39. пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності. 
Підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий  борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Відповідно до підпункту 14.1.265 пункту 14.1 статті 14 ПК України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Пунктом 57.1 статті 57 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 18.04.2012 по справі № 2а-3772/12/2070, що набрала законної сили 21.05.2012, адміністративний позов Основ`янської міжрайонної державної податкової інспекції м. Харкова Харківської області Державної податкової служби до державного підприємства "Підприємство Диканівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№12)" про стягнення коштів за податковим боргом - задоволено. Стягнуто з державного підприємства "Підприємство Диканівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№12)" кошти в розмірі 468858,8 грн. в рахунок погашення податкового боргу з ПДВ за рахунок готівки, що йому належить, на користь Державного бюджету України (а.с.35-36).
Вказана заборгованість виникла внаслідок несплати самостійно задекларованих податкових зобов`язань з податкову на додану вартість та несплати податкового зобов`язання, визначеного податковим органом згідно з податковими повідомленнями-рішеннями,  а саме на підставі :
- податкової декларації № 80711 від 18.01.2012 в розмірі 66294,00 грн. з граничним  строком сплати 30.01.2012 відповідно до  ст. 57 ПК України;
- податкової декларації № 75834 від 20.12.2011 в розмірі 115839,00 грн. з граничним строком сплати 30.12.2011  відповідно до ст. 57 ПК України;
- податкової декларації № 74623 від 21.11.2011  у розмірі 19382,00 грн. з граничним строком сплати 30.11.2011 відповідно до ст. 57 ПК України;
- податкової декларації № 66831 від 19.10.2011 в розмірі 27324,00 грн.  з граничним строком сплати 30.10.2011 відповідно до ст. 57 ПК України;
- податкового повідомлення - рішення № 0004391520 від 30.09.2011 в сумі 24196,80 грн.; термін сплати 30.09.2011;
- податкової декларації № 60739 від 20.09.2011 в розмірі 32950,00 грн. з граничним строком сплати 30.09.2011 відповідно до ст. 57 ПК України;
- податкової декларації № 58258 від 17.08.2011 в розмірі 39664,00 грн. з граничним строком сплати 30.08.2011 відповідно до ст. 57 ПК України;
- податкової декларації № 50732 від 20.07.2011 у розмірі 50477,00 грн. з граничним строком сплати 30.07.2011 відповідно до ст. 57 ПК України; 
-  податкової декларації № 43848 від 20.06.2011 у розмірі 30219,00 грн. з граничним строком сплати 30.06.2011 відповідно до ст. 57 ПК України;
- податкової декларації № 41254 від 19.05.2011 у розмірі 21015,00 грн. з граничним строком сплати 30.05.2011 відповідно до ст. 57 ПК України;
- податкового повідомлення-рішення № 001971520 від 21.04.2011 у сумі 170,00 грн.;  термін сплати 21.04.2011;
- податкової декларації № 15092 від 17.03.2011 у розмірі 38907,00 грн. з граничним строком сплати 30.03.2011 відповідно до ст. 57 ПК України;
- уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ № 22077 від 25.03.2011 у розмірі 27,00 грн. з граничним строком сплати 25.03.2011;
-  уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ № 22076 від 25.03.2011 у розмірі 8,00 грн. з граничним строком сплати 25.03.2011;
- уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ № 22075 від 25.03.2011 у розмірі 35,00 грн. з граничним строком сплати 25.03.2011;
- уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ № 17204 від 18.03.2011 у розмірі 1167,00 грн. з граничним строком сплати 18.03.2011;
- уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ № 17200 від 18.03.2011 у розмірі 269,00 грн. з граничним строком сплати 18.03.2011;
- уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ № 17188 від 18.03.2011 у розмірі 888,00 грн. з граничним строком сплати 18.03.2011.
Ухвалами Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2012 (набрала законної сили 25.09.2012) та від 18.04.2016 (набрала законної сили 04.05.2016) по справі № 21а-3772/12/2070 задоволені заяви позивача про розстрочення виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 18.04.2012 по справі № 2а-3772/12/2070 (а.с.37-40).
Також, постановою Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2012 по справі № 2а-11438/12/2070, яка набрала законної сили 28.12.2012,  зобов`язано Основ`янську МДПІ м. Харкова Харківської області ДПС внести зміни до облікових даних платника податків шляхом винесення за картку особового рахунку заборгованості у розмірі 468858,80 грн. (а.с.41). 
Постановою Харківського окружного адміністративного суду  від 17.06.2015 по справі № 820/2745/15, що набрала законної сили 07.07.2015, адміністративний позов Основ`янської об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області до державного підприємства "Підприємство Диканівської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області № 12" про стягнення податкового боргу - задоволено  у повному обсязі. Стягнуто з державного підприємства "Підприємство Диканівської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області  № 12" заборгованість у сумі 469700, 54 грн. з податку на додану вартість з рахунків у банках, які обслуговують його на користь держави (а.с.44-45). 
Вказана заборгованість виникла внаслідок несплати самостійно задекларованих податкових зобов`язань, що виникли на підставі податкової декларації з податку на додану вартість № 9067711101 від 20.11.2014 з граничним строком сплати 30.11.2014, податкової декларації з податку на додану вартість № 9072857429 від 17.12.2014 з граничним строком сплати  30.12.2014, податкової декларації з податку на додану вартість № 9078524321 від 21.01.2015 з граничним строком сплати 30.01.2015. 
Ухвалами Харківського окружного адміністративного суду від 21.09.2015 та від 09.03.2016 по справі № 820/2745/15 задоволено заяви ДП «Підприємство ДКВСУ (№12)» про розстрочення виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 17.06.2015 по справі №820/2745/15 (а.с.46-49).
Також, постановою Харківського окружного адміністративного суду від 10.11.2015 по справі № 820/10725/15, що набрала законної сили 22.12.2015, зобов`язано Основ`янську МДПІ м. Харкова Харківської області ДПС внести зміни до облікових даних платника податків шляхом винесення за картку особового рахунку заборгованості у розмірі 469700,54 грн. (а.с.50-51).
Пунктом 100.1 статті 100 ПК України визначено, що розстроченням, відстроченням грошових зобов`язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов`язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день прийняття контролюючим органом рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу.  
На виконання ст. 100 ПК України наказом Міністерства доходів і зборів України 10 жовтня 2013 року № 574 затверджено Порядок розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) платників податків, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31.10.2013 за № 1853/24385 (далі по тексту – Порядок № 574).
Дія цього Порядку поширюється на платників податків - фізичних осіб (резидентів і нерезидентів), юридичних осіб (резидентів і нерезидентів) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок зі сплати податків та зборів згідно з Кодексом.
Згідно п.1.4. Порядку № 574 розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) вважається наданим, якщо на підставі заяви платника податків прийнято відповідне рішення органу доходів і зборів та укладено договір про розстрочення (відстрочення).
На підставі пунктів 1.5.-1.6 Порядку № 574 період при сплаті розстрочених (відстрочених) грошових зобов`язань (податкового боргу) дорівнює календарному місяцю або іншому строку за згодою сторін, який зафіксовано у договорі про розстрочення (відстрочення). На суму розстроченого (відстроченого) грошового зобов`язання (податкового боргу) нараховуються проценти за кожний календарний день користування платником розстроченням (відстроченням) грошових зобов`язань (податкового боргу).
Сума нарахованих процентів, не сплачена платником податків у строки, визначені договором про розстрочення (відстрочення) грошового зобов`язання (податкового боргу), визнається сумою податкового боргу платника податків.
Пунктом 3.5 Порядку № 574 передбачено, що не пізніше наступного робочого дня з дня прийняття або отримання рішення орган доходів і зборів за місцем обліку платника податків (або за місцем обліку його грошового зобов`язання (податкового боргу) укладає з цим платником договір про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) затвердженого зразка. Строк дії договору починається з дати його підписання.
Відповідно до п. 3.6 Порядку № 574 у день укладання договору про розстрочення (відстрочення) підрозділ, до функцій якого належать питання розстрочення (відстрочення) грошового зобов`язання (податкового боргу), вносить до журналу відомості про укладений договір, які переносяться до ІС органів доходів і зборів. Не пізніше дня, наступного за днем внесення до журналу відомостей про укладений договір, копія такого договору передається підрозділу, до функцій якого належить ведення обліку надходжень з податків, зборів, платежів, для проведення звірки повноти та правильності відображення розстрочених (відстрочених) сум в ІС органів доходів і зборів.
Пункт 3.7 Порядку № 574 вказує, що якщо на дату підписання договору суми грошових зобов`язань (податкового боргу) платника податків були вже частково погашені, то в договорі зазначається сума грошового зобов`язання (податкового боргу), визначеного в ІС на дату підписання договору.
Якщо договір про розстрочення (відстрочення) грошового зобов`язання (податкового боргу) укладається пізніше дня прийняття рішення про розстрочення (відстрочення) грошового зобов`язання (податкового боргу), то таке рішення є підставою для ненарахування: пені, нарахованої за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання, сума якого підлягає розстроченню (відстроченню), за період з початку дії розстрочення (відстрочення) до дати підписання договору; штрафу, нарахованого за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання, самостійно визначеного платником податків, за період з початку дії розстрочення (відстрочення) до дати підписання договору.
На розстрочені (відстрочені) грошові зобов`язання (податковий борг) пеня та штрафи не нараховуються з дати укладання (підписання) договору до закінчення строку дії договору про розстрочення (відстрочення) грошового зобов`язання (податкового боргу).
Таким чином, Податковим кодексом України та Порядком № 574 встановлено, що обов`язки перенесення строків сплати грошових зобов`язань при розстроченні (відстроченні) грошового зобов`язання (податкового боргу) регулюються договором, укладеним між податковим органом та платником податків. 
Відповідно до  пункту 126.1 статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу. 
Передумовою нарахування штрафних санкцій з підстав, визначених пунктом 126.1 статті 126 ПК України, є несплата платником податків суми узгодженого податкового зобов`язання у встановлені законом строки.
Норми пункту 126.1 статті 126 ПК України поширюються також і на випадки, коли погашення податкового боргу відбувається і в примусовому порядку, на підставі рішення суду, щодо стягнення з рахунків у банках, що обслуговують платника податків, та за рахунок готівки податкового боргу.
Зазначене пояснюється тим, що передбачена пунктом 126.1 статті 126 ПК України відповідальність у вигляді штрафу застосовується в силу самого факту несплати податкового боргу у визначені строки, і розмір такої відповідальності залежить виключно від терміну прострочення, а не від способу і порядку погашення податкового боргу (добровільного чи примусового, в повній сумі або частинами). 
Враховуючи наведене, розстрочення виконання судового рішення, застосоване адміністративним судом, не звільняє платника податків від відповідальності, передбаченої пунктом 126.1 статті 126 ПК України.
Разом з тим, слід зазначити, що відповідно п. 102.1. ст.102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.
Штрафні санкції відносяться законодавцем до поняття «грошове зобов`язання», є складовою податкового зобов`язання, а отже, на штрафні санкції поширюється строк давності (1095 днів), тому нарахування податковим органом штрафних санкцій має відбуватись з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 ПК України.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.05.2018 по справі 820/3544/17, від 05.06.2018 по справі № 824/760/17-а.
Однак, як вбачається з акту перевірки від 24.07.2019 № 3263/20-40-58-05-10/08680841, контролюючим органом під час проведення перевірки та застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій згідно з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, охоплено період поза межами 1095 днів, що настали за останнім днем граничного строку сплати податкових зобов`язань.
Так, судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що до складу документів, які були охоплені камеральною перевіркою податкової звітності та на підставі яких податковий орган визначив грошові зобов`язання для нарахування штрафних санкцій, увійшли вказані вище рішення Харківського окружного адміністративного суду про розстрочення, відстрочення сплати податкового боргу по справах № 820/2745/15, № 2а-3772/12, 820/5367/15.
Як зазначалось вище, граничний строк сплати грошових зобов`язань, що увійшли до складу податкового боргу, стягнутого постановами суду по вказаним справам, припадає на період березня 2011 року – січня 2012 року, листопада 2014 року – січня 2015 року.
При цьому, колегія суддів зауважує, що норма п.102.1 ст.102 ПК України пов`язує відлік строку давності саме із останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань. 
Отже, факт розстрочення сплати грошових зобов`язань за ухвалою суду, а також фактична дата сплати розстрочених грошових зобов`язань не впливають на дату початку перебігу вказаного 1095-денного строку, оскільки розстрочення є лише законодавчо передбаченою формою розрахунків платника з бюджетом шляхом зміни строків платежу. Рішення суду про розстрочення сплати податкового боргу є лише процесуальним рішенням, що визначає спосіб виконання судового рішення про стягнення податкового боргу, що підтверджується і відповідачем по справі у відзиві на позовну заяву.
Таким чином, враховуючи граничні строки сплати вказаних податкових зобов`язань та дату оскаржуваного податкового повідомлення-рішення (02.12.2019), колегія суддів вказує, що податкове повідомлення-рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій винесене поза межами 1095-денного строку, встановленого ст.102 ПК України. 
Також, колегія суддів зазначає, що в розумінні вищенаведених положень ПК України та Порядку № 574 підставою для нарахування штрафних (фінансових) санкцій згідно зі ст.126 ПК України, в даному випадку є податкова декларація з податку на додану вартість, або податкове повідомлення-рішення, у яких визначається сума грошового зобов`язання, що підлягає сплаті у строки, встановлені ст. 57 ПК України.
Натомість, саме по собі рішення суду про розстрочення (відстрочення) грошового зобов`язання (податкового боргу) не є підставою для нарахування штрафних санкцій та/або пені, а лише є підставою для укладення відповідного договору, без якого рішення податкового органу є неправомочним.
Між тим, виходячи зі змісту акту перевірки від 24.07.2019, відповідач підставою для нарахування позивачу штрафних санкцій визначив саме рішення суду про розстрочення сплати податкового боргу від 29.02.2016 № 820/2745/15, від 21.01.2013 по справі № 2а-3772/12, від 18.06.2015 по справі № 820/5367/15.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відповідачем протиправно нараховано позивачу  штраф в порядку статті 126 ПК України за сплату податкового боргу в строки, встановлені рішеннями про розстрочення, відстрочення такого боргу.
Слід також зазначити, що ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09.03.2016 по справі № 820/2745/15 розстрочено державному підприємству "Підприємство Диканівської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області № 12"  виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду  від 17.06.2015 в адміністративній справі № 820/2745/15, згідно з графіком погодження заборгованості з Основ`янською ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, шляхом присудження до виплати частини суми боргу в розмірі 438500,54 грн. протягом 10 років, починаючи з квітня 2016 року по грудень 2024 року включно, в сумі 3600,00 грн. щомісячно; з січня 2025 року по листопад 2025 включно, в сумі 5045,00 грн. щомісячно та за грудень 2025 року в сумі 5005,54 грн. 
Поряд з цим, з акту перевірки та розрахунку штрафних санкцій до спірного податкового повідомлення - рішення вбачається, що податковий орган по даному рішенню щомісячно стягує більше ніж 3600,00 грн., а саме: починаючи з вересня 2016 року по червень 2017 року щомісячно по 6630,95 грн. 
Також, відповідачем в акті перевірки № 3263/20-40-58-05-10/08680841 вказано про визначення штрафної санкції за порушення граничних термінів сплати грошового податкового боргу, встановлених рішенням Харківського окружного адміністративного суду про розстрочення  від 28.04.2015 по справі № 2. 
Однак, факт існування такого судового рішення викликає сумнів, оскільки номер рішення не відповідає правилам присвоєння номеру справи, встановленим Інструкцією з діловодства в адміністративних судах України, затвердженої наказом ДСА України від 17.12.2013 № 174 (чинної на час виникнення спірних відносин), а дата рішення (28.04.2015) не відповідає жодній даті постановлення ухвали про розстрочення позивачу податкового боргу, копії яких наявні в матеріалах справи. 
Слід відмітити, що копії рішення суду про розстрочення сплати грошового зобов`язання № 2 від 28.04.2015, ухваленого щодо ДП «Підприємство ДКВСУ (№12)» відповідачем не надано ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції. 
Отже, факт існування вказаного рішення не підтверджується жодними доказами, а відтак, нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату грошових зобов`язань, визначених цим рішенням суду, є безпідставним. 
Стосовно визначення позивачеві штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань, що виникли на підставі податкових декларацій за жовтень 2016 року, грудень 2017 року, січень-грудень 2018 року колегія суддів вказує наступне. 
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що грошове зобов`язання, визначене податковою декларацією з ПДВ за жовтень 2016 року від 17.11.2016, реєстраційний номер - 9220761166, на суму 256316,00 грн., з граничним терміном  сплати 30.11.2016, сплачене позивачем вчасно, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень: № 1738 від 26.10.2016 на суму 81000,00 грн., № 1740 від 26.10.2016 на суму 17000,00 грн., № 1749 від 27.10.2016 на суму 28100,00 грн., № 1795 від 02.11.2016 на суму 23200,00 грн., № 1802 від 03.11.2016 на суму 9000,00 грн., № 1817 від 04.11.2016 на суму 10300,00 грн., № 1847 від 10.11.2016 на суму 11000,00 грн., № 1848 від 10.11.2016 на суму 17000,00 грн., № 1862 від 16.11.2016 на суму 5000,00 грн., № 1866 від 17.11.2016 на суму 4000,00 грн., № 1869 від 17.11.2016 на суму 5000,00 грн., № 1870 від 18.11.2016 на суму 2500, 00грн., № 1871 від 21.11.2016 на суму 9000,00грн., № 1908 від 28.11.2016р. на суму 20000,00грн., № 1914 від 30.11.2016 на суму 30000,00 грн., № 1916 від 30.11.2016 на суму 40320,00грн., № 1917 від 30.11.2016 на суму 15000,00 грн.) Проте, в розрахунку штрафних санкцій зазначено 110 днів затримки.
Грошове зобов`язання, задеклароване позивачем у податковій декларації з податку на додану вартість за грудень 2017 року від 18.01.2018,  реєстраційний номер - 9295978261 на суму 216973,00 грн., з граничним терміном сплати 30.01.2018, сплачене позивачем вчасно, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень: № 2166 від 27.12.2017 (частково на суму 60000,00 грн.), № 36 від 12.01.2018 на суму 165000,00 грн., № 159 від 30.01.2018 на суму 10000,00 грн., № 167 від 30.01.2018 на суму 25000,00 грн., № 168 від 30.01.2018 на суму 17000,00 грн. Однак, в розрахунку штрафних санкцій вказано 296, 297 днів затримки.
Грошове зобов`язання, що виникло на підставі податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2018 року від 19.02.2018 - реєстраційний номер - 9024798649 на суму 100752,00 грн., з граничним терміном сплати 02.03.2018 сплачене позивачем вчасно, що підтверджується копіями платіжних доручень: № 240 від 07.02.2018 на суму 20000,00грн., № 283 від 14.02.2018 на суму 22000,00 грн., № 366 від 27.02.2018 на суму 58752,00 грн. Проте, в розрахунку штрафних санкцій зазначено 266, 270 днів затримки. 
Грошове зобов`язання за податковою декларацією з податку на додану вартість за лютий 2018 року від 19.03.2018, реєстраційний номер - 9047624403 на суму 145415,00грн., з граничним терміном сплати 30.03.2018, сплачене підприємством вчасно, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень: № 461 від 13.03.2018 на суму 30000,00 грн., № 469 від 14.03.2018 на суму 60000, 00 грн.,  № 556 від 26.03.2018 на суму 55415,00 грн. Однак, в розрахунку штрафних санкцій вказано 242, 263, 271 днів затримки.
Грошове зобов`язання, що виникло на підставі податкової  декларації з податку на додану вартість за березень 2018 року від 18.04.2018, реєстраційний номер - 9071059013 на суму 161425,00 грн., з граничним терміном сплати 30.04.2018, сплачене позивачем вчасно, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень: № 664 від 12.04.2018 на суму 46000,00 грн., № 667 від 13.04.2018 на суму 55000, 00 грн., № 743 від 24.04.2018 на суму 9000, 00 грн., № 761 від 26.04.2018 на суму 51425,00 грн. Проте, в розрахунку штрафних санкцій зазначено 240 днів затримки.
Грошове зобов`язання, задеклароване позивачем у податковій декларації з податку на додану вартість за квітень 2018 року від 18.05.2018, реєстраційний номер 9096586897 на суму 135316,00 грн., з граничним терміном сплати 30.05.2018, сплачене позивачем вчасно, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень: № 842 від 14.05.2018 на суму 68000,00 грн., № 949 від 29.05.2018р. на суму 65000,00 грн. Однак, в розрахунку штрафних санкцій вказано 210, 211, 239  днів затримки.
Грошове зобов`язання за податковою декларацією з податку на додану вартість за травень 2018 року від 19.06.2018, реєстраційний номер 9122973214 на суму 127606,00 грн., з граничним терміном сплати 30.06.2018, сплачене позивачем з затримкою 13 днів, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень: № 1050 від 12.06.2018 на суму 50000,00 грн., № 1057 від 14.06.2018 на суму 10000,00 грн., № 1063 від 15.06.2018 на суму 7600,00 грн., № 1126 від 26.06.2018 на суму 15000,00 грн., 1054,00 грн. (частково № 1189 від 13.07.2018 на суму 46000,00 грн.). Однак, в розрахунку штрафних санкцій зазначено - 208, 209, 237, 240).
Грошове зобов`язання за уточнюючим розрахунком від 21.06.2018 за квітень 2018 року, реєстраційний номер - 9124753722 на суму 2156,00 грн., з граничним терміном сплати 30.06.2018, сплачене підприємством згідно з платіжним дорученням № 1189 від 13.07.2018 (частково на суму 2156,00 грн.), копія якого наявна в матеріалах справи. Кількість днів затримки сплати  - 13, а в розрахунку штрафних санкцій зазначено - 217. 
Грошове зобов`язання, задеклароване позивачем у податковій декларації за червень 2018 року від 20.07.2018, реєстраційний номер - 9149769642 на суму 77555,00 грн., з граничним терміном сплати 30.07.2018 сплачене позивачем вчасно, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень: № 1189 від 13.07.2018 грн. (частково на суму 42790,00 грн.), № 1182 від 12.07.2018 на суму 28000,00 грн., № 1312 від 27.07.2018 (частково на суму 7000,00 грн.). Проте,  в розрахунку штрафних санкцій зазначено 210, 211, 239 днів затримки.
Грошове зобов`язання, що виникло на підставі податкової  декларації з податку на додану вартість за липень 2018 року від 16.08.2018, реєстраційний номер - 9173292282 на суму 53629,00 грн., з граничним терміном сплати - 30.08.2018 сплачене позивачем вчасно, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень: № 1312 від 27.07.2018 на суму 7000,00 грн., № 1316 від 30.07.2018 на суму 8500,00 грн., № 1388 від 14.08.2018 на суму 30000,00 грн., № 1389 від 15.08.2018 на суму 8000,00 грн., № 1460 від 27.08.2018 на суму 55000,00 грн. Однак,  в розрахунку штрафних санкцій вказано 180 днів затримки.
Грошове зобов`язання за податковою декларацією з податку на додану вартість за листопад 2018 року від 18.12.2018 - реєстраційний номер - 9282624098 на суму 402802,00 грн.,  з граничним терміном сплати 30.12.2018 сплачене позивачем вчасно, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень: № 2222 від 14.12.2018 на суму 220000, 00 грн.,  № 2223 від 14.12.2018 на суму 44500,00 грн., № 2292 від 21.12.2018 на суму 35000,00 грн., № 2297 від 27.12.2018 на суму 103400,00 грн. Проте, в розрахунку штрафних санкцій зазначено 115 днів затримки. 
Грошове зобов`язання, задеклароване позивачем у податковій декларації за грудень 2018 року від 18.01.2019, реєстраційний номер - 9307341487 на суму 195795,00 грн., з граничним терміном сплати 30.01.2019, сплачене позивачем вчасно, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень: № 27 від 11.01.2019 на суму 50000,00 грн., № 37 від 14.01.2019 на суму 9000, 00 грн.,  № 95 від 25.01.2019 на суму 50000, 00 грн.,  № 117 від 28.01,2019 на суму 87000,00 грн. Проте, в розрахунку штрафних санкцій зазначено 84, 86, 113, 114, 119 днів затримки. 
Доказів погашення позивачем грошових зобов`язань за жовтень 2016 року, грудень 2017 року, січень-липень, листопад-грудень 2018 року пізніше, ніж дати сплати коштів за вищевказаними платіжними дорученнями, відповідачем не надано ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції. 
Отже, у спірних відносинах відповідачем не доведено наявність факту несвоєчасної сплати грошових зобов`язань по деклараціям за жовтень 2016 року, грудень 2017 року, січень-квітень, червень-липень, листопад-грудень 2018 року, що виключає застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату відповідних сум податкового зобов`язання.
Кількість днів затримки сплати податкового зобов`язання за податковою декларацією за травень 2018 року та за уточнюючим розрахунком від 21.06.2018 за квітень 2018 року, визначена податковим органом, не відповідає фактичним обставинам справи, що у свою чергу впливає на ставку та розмір штрафних (фінансових) санкцій. 
Враховуючи викладене, розрахунок штрафних (фінансових) санкцій, покладений в основу податкового повідомлення-рішення від 02.12.2019 № 0071915805, є невірним.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 січня 2012 року у справі «Рисовський проти України» підкреслено особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема якщо справа впливає на основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах (параграф 70).
За практикою Європейського суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правил про прийняття рішення на користь платників податків, у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справа «Серков проти України», заява № 39766/05, параграф 43).
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцію  та законами України.
Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при винесенні податкового повідомлення - рішення № 0071915805 від 02.12.2019 про застосування штрафних санкцій в сумі 341556,68 грн., діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, необґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мали значення для його прийняття, з порушенням ч.2 ст.2 КАС України, а відтак, підлягає скасуванню.
Згідно з ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач як суб`єкт владних повноважень, правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не довів. 
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби України в  Харківській області  залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2020 року по справі № 520/14388/19  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Роз`яснити, що відповідно до п. 3 Розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України, cтрок на оскарження постанови продовжується на строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Головуючий суддя 	(підпис)	Т.С. Перцова	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.Б. Русанова    С.П. Жигилій   	
Повний текст постанови складено  14.07.2020 року