СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2020 р.                                                              Справа № 905/1711/19  

Колегія суддів у складі: 
головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Білецька А.М. , суддя  Гребенюк Н.В. 
при секретарі Казаковій О.В.
за участю представників сторін:
позивача - Мегріш Є.Я.,  свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю   ЗП№001754   від 27.07.2018,
першого відповідача - Єловікова В.В., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №4237 від 28.03.2011р.; ордер на надання правової допомоги Серія КС   №782002   від 09.06.2020,
п'ятого відповідача - Дряхлов Є.О.,  свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1289 від 08.08.2012; довіреність    №136/ДнЄ/2020   від 18.12.2019,
шостого відповідача -  Аверіна В.Я.,  свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю cерія КС №7265/10 від 07.12.2020; довіреність  №116/ВЄ/2019   від 10.01.2019,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. №888 Д/3) на рішення  господарського суду Донецької області від 10.02.2020 (суддя В.І. Матюхін; повний текст складено 19.02.2020) у справі № 905/1711/19 
за  позовом  Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" (79026, м. Львів, вул. Козельницька, 15, ідентифікаційний код 23269555)
до   1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" (49000, м. Дніпро, площа Героїв Майдану, 1, ідентифікаційний код 33074226);
2. Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, 76, ідентифікаційний код 00178353)
3.Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" (85043, Донецька область, м. Добропілля, вул. Красноармійська, 1А, ідентифікаційний код 37014600)
4. Товариства з додатковою відповідальністю "ШАХТА "БІЛОЗЕРСЬКА" (85013, Донецька обл., місто Добропілля, місто Білозерське, вул. Строїтельна, будинок 17, ідентифікаційний код 36028628)
5. Акціонерного товариства "ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО" (69006, Запорізька область, місто Запоріжжя, вул. Добролюбова, 20, ідентифікаційний код 00130872)
6. Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК СХІДЕНЕРГО" (85612, Донецька область, місто Курахове, вул. Енергетиків, 34, ідентифікаційний код 31831942)
про  визнання правочину недійсним

ВСТАНОВИЛА:

Акціонерне товариство "ДТЕК Західенерго" звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс", Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля",  Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля", Товариства з додатковою відповідальністю "Шахта Білозерська", Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго", Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Східенерго" про визнання недійсним багатостороннього договору щодо умов транспортного експедирування від 01.04.2017 з моменту його вчинення.
В позові позивач посилається на те, що 30.06.2016 між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" було укладено договір №69ТЕО/16 на здійснення транспортно-експедиторського обслуговування. В подальшому, 01.04.2017 між позивачем та відповідачами  було укладено багатосторонній договір щодо умов транспортного експедирування. Вказаний багатосторонній договір від 01.04.2017, на думку позивача, укладений з порушенням ч.3 ст.238 Цивільного кодексу України, оскільки він підписаний зі сторони позивача і відповідачів 2, 3, 4, 5, 6 одним представником - фізичною особою Логуновим Орестом Миколайовичем на підставі довіреностей. Позивач посилається на те, що представник Логунов О.М., укладаючи багатосторонній договір від 01.04.2017, не був комерційним агентом (представником) в розумінні ст.243 ЦК України та ст. 295 Господарського кодексу України, а, отже, не мав повноважень на укладення багатостороннього договору одночасно від імені та в інтересах позивача та відповідачів 2, 3, 4, 5, 6. 

Рішенням господарського суду Донецької області від 10.02.2020 у справі №905/1711/19 в задоволенні позову відмовлено.
В наведеному рішенні суд першої інстанції дійшов висновку про те, що представником позивача і відповідачів 2, 3, 4, 5, 6 під час укладення оспорюваного договору  була одна і таж особа - Логунов Орест Миколайович, повноваження якого були підтверджені відповідними довіреностями і під сумнів сторонами не ставляться, за виключенням правомірності його дій як одного представника від шести осіб під час укладення одного правочину. Як зазначив місцевий господарський суд, позивач  у позовній заяві та під час розгляду справи не пояснив та не довів, в чиїх інтересах фактично були направлені дії Логунова О.М. як одного представника від шести осіб під час укладення оспорюваного правочину. Господарський суд  Донецької області прийняв до уваги пояснення першого відповідача про те, що оспорюваний договір був направлений на інтереси всіх його сторін, виконувався позивачем та відповідачами, що підтверджується, зокрема, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2018 у справі №904/778/18. З огляду на те, що позивачем не зазначено, які його права та законні інтереси порушені вчиненням оспорюваного правочину, а також не доведено в чиїх інтересах діяв Логунов О.М. як один представник від шести осіб, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позову. 

Позивач   із вказаним  рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права,  просить це рішення скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.
В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що представник Логунов О.М. при укладенні оспорюваного багатостороннього договору від 01.04.2017 діяв одночасно від шести осіб, що свідчить про порушення  ч.3 ст.238 Цивільного кодексу України та є підставою для визнання договору недійсним. При цьому, як зазначає позивач, подальше схвалення цього правочину сторонами не може бути прийнято судом до уваги під час вирішення спору про його недійсність. Позивач вважає, що судом першої інстанції неправильно розтлумачено поняття «інтерес» у юридичному сенсі, оскільки за положеннями ст.238 Цивільного кодексу України, один представник не може одночасно діяти в інтересах декількох учасників правочину. Правочин, укладений з порушенням вказаної норми права, визнається недійсним незалежно від того, чи були в результаті такого правочину порушені права та інтереси осіб. Також позивач не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оспорюваний договір є невід'ємною частиною двостороннього договору №69ТЕО/16 на здійснення транспортно-експедиторського обслуговування від 30.06.2016, укладеного між позивачем та першим відповідачем. 

П'ятий відповідач (АТ «ДТЕК Дніпроенерго») надав суду письмові пояснення від 01.04.2020, в яких підтримує доводи апеляційної скарги позивача та зазначає, зокрема, про те, що судом першої інстанції неправильно застосовано положення ч.3 ст.238 Цивільного кодексу України, внаслідок чого неправомірно відмовлено  в задоволенні позовних вимог. Як зазначає п'ятий відповідач, оспорюваний правочин підписаний Логуновим О.М. як представником позивача та відповідачів 2, 3, 4, 5, 6, тобто, цей представник діяв в інтересах всіх шести сторін договору, що є порушенням  приписів ч.3 ст.238 Цивільного кодексу України. 

Перший відповідач (ТОВ «Металургтранс») надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, зокрема, про те, що оспорюваний багатосторонній договір був укладений для реалізації спільного проекту з організації перевезень вугільної продукції для підприємств групи ДТЕК («клієнтів» за договором), тобто, основною його метою є задоволення потреб цих підприємств у послугах транспортно-експедиторського обслуговування з перевезення вантажів (вугілля). Як зазначає перший відповідач, уклавши багатосторонній договір, підприємства групи ДТЕК отримали гарантію забезпечення їх певним обсягом вагоноперевезень у плановому періоді, у зв'язку з чим, оперативно розподіляли вагони між собою,  в залежності від виробничої програми. Просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - без змін. 

Шостий відповідач (ТОВ «ДТЕК Східенерго») надав суду письмові пояснення від 05.06.2020, в яких підтримує доводи апеляційної скарги позивача, зазначає про наявність підстав для визнання оспорюваного договору недійсним, з огляду на порушення при його укладенні приписів ч.3 ст.238 Цивільного кодексу України. Вважає рішення суду першої інстанції незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Другий, третій та четвертий відповідачі відзиви на апеляційну скаргу суду не надали.
В судове засідання 18.06.2020 другий відповідач ("ДТЕК Павлоградвугілля") та третій відповідач (ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля") не з'явилися, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень. 

Четвертий відповідач (ТДВ «Шахта Білозерська») в судове засідання 18.06.2020 не з'явився.
Ухвала суду від 09.06.2020, якою розгляд справи призначено на 18.06.2020, направлялась на належну адресу четвертого відповідача (вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), однак не повернулась підприємством зв'язку. 
Згідно ч.7 ст.120 ГПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження під час розгляду справи.
У разі відсутності заяви про зміну місця знаходження ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає
Четвертий відповідач не повідомляв суд про зміну свого місцезнаходження під час розгляду справи.
Отже, судом апеляційної інстанції дотримано вимоги статті 120 ГПК України.

Східний апеляційний господарський суд в порядку ч.6 ст.120 ГПК України, намагався телефонограмою повідомити ТОВ «Шахта Білозерська» про дату, час та місце розгляду справи, телефонував за повідомленим сторонами номером, однак, на зв'язок не вийшли, система повідомила про обмеження вхідних дзвінків, про що судом складено акт від 17.06.2020. 
Отже, судом апеляційної інстанції вжито всіх можливих заходів для повідомлення четвертого відповідача про дату, час та місце розгляду справи. 

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для реалізації сторонами  своїх процесуальних прав, належним чином повідомлено сторін про дату, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників другого, третього, четвертого відповідачів.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача, першого, п'ятого, шостого відповідачів, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

30.06.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" в особі генерального директора Голуба С.В., який діяв на підставі статуту (як експедитором) та Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Західенерго"  в особі представника Логунова О.М., який діяв на підставі довіреності №3 від 18.01.2016 (клієнтом) був укладений договір транспортного експедирування №69ТЕО/16 (а.с.9 т.1). 
Відповідного до п.1.1 розділу 1 "Предмет договору"  експедитор здійснює транспортно-експедиторське обслуговування клієнта, в рамках якого експедитор надає клієнту за плату транспортно-експедиторські послуги з організації перевезення вантажів клієнта в залізничному рухомому складі, а клієнт сплачує та приймає надані експедитором послуги на умовах цього договору.
Вказаний договір набирає чинності з моменту підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2017, а в частині проведення розрахунків - до їх повного виконання (п.8.1 договору в редакції додаткової угоди №2 від 04.10.2016 до договору №69ТЕО/16 від 30.06.2016, а.с.21 т.1).
Договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік, якщо будь-яка із сторін не заявить намір про його розірвання протягом 30 робочих днів до закінчення терміну його дії (п.8.1 договору).

01.04.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" в особі генерального директора Голуба С.В., діючого на підставі статуту (як експедитором) з однієї сторони, та клієнтами:
ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" в особі Логунова Ореста Миколайовича, який діяв на підставі довіреності №ББУ/ПУ450/ББ/16 від 13.12.2016, 
ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля" в особі Логунова Ореста Миколайовича, який діяв на підставі довіреності №ББУ/ДУ142/ББ/16 від 13.12.2016, 
ТДВ "Шахта "Білозерська" в особі Логунова Ореста Миколайовича, який діяв на підставі довіреності №ББУ/ОДО81/ББ/16 від 13.12.2016, 
ПАТ "ДТЕК Дніпроенерго" в особі Логунова Ореста Миколайовича, який діяв на підставі довіреності №34 від 24.01.2017,
ТОВ "ДТЕК Східенерго" в особі Логунова Ореста Миколайовича, який діяв на підставі довіреності №29 від 25.01.2017, 
ПАТ "ДТЕК Західенерго" в особі Логунова Ореста Миколайовича, який діяв на підставі довіреності №24 від 31.01.2017
з іншої сторони, що надалі іменовані "Клієнт", або "Клієнти", 01.04.2017 року був укладений багатосторонній договір б/н щодо умов транспортного експедирування (далі - багатосторонній правочин, оспорюваний договір, а.с.22 т.2). 

Відповідно до п.1 вказаного багатостороннього договору, сторони домовились про додаткове врегулювання деяких питань взаємодії при виконанні умов договорів, предметом яких є надання експедитором послуг транспортно-експедиторського обслуговування з перевезення вантажів, а саме:
- № 50 ТЕО/14/14-15/62-4 від 25.04.2014 року, який укладено між ТОВ "Металургтранс" та ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля";
- № 55ТЕО/15 від 12.06.2015 року, який укладено між ТОВ "Металургтранс" та ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля";
- № 61ТЕО/15 від 30.06.2015 року, який укладено між ТОВ "Металургтранс" та ТДВ "Шахта "Білозерська";
- № 137ТЕО/14 від 04.11.2014 року, який укладено між ТОВ "Металургтранс" та ПАТ "ДТЕК Дніпроенерго";
- № 70ТЕО/16 від 30.06.2016 року, який укладено між ТОВ "Металургтранс" та ТОВ "ДТЕК Східенерго";
- № 69ТЕО/16 від 30.06.2016 року, який укладено між ТОВ "Металургтранс" та ПАТ "ДТЕК Західенерго".
Сторони погодились, що цей договір є невід'ємною частиною договорів, зазначених у цьому пункті. У всьому іншому, що не передбачено цим договором, сторони керуються умовами договорів, зазначених у цьому пункті.

Згідно п.2 багатостороннього договору, клієнти зобов'язуються надавати експедитору заявки на перевезення на наступний календарний місяць, в якому надаються послуги та освоювати вагони (завантажити та пред'явити залізниці для перевезення), що надані експедитором для здійснення погодженої сторонами кількості вагоноперевезень. Експедитор зобов'язується згідно із заявками клієнтів, узгодженими експедитором, забезпечити клієнтів необхідною кількістю вагонів для здійснення погодженої сторонами кількості вагоноперевезень. 

Від імені експедитора багатосторонній договір підписано генеральним директором ТОВ «Металургтранс» -  Голубом Сергієм Всеволодовичом на підставі статуту.
Від імені клієнтів (підприємств групи ДТЕК) багатосторонній договір підписав  Логунов Орест Михайлович на підставі довіреностей.
Як вбачається з матеріалів справи, підприємства групи ДТЕК  видавали представнику Логунову Оресту Михайловичу довіреності  на укладення правочинів від їх імені, зокрема, договорів та додаткових угод про надання всіх видів робіт та послуг, пов'язаних з організацією забезпечення постачання вугільної продукції та організації перевезення вантажів залізничним транспортом.

В матеріалах справи міститься довіреність ПАТ «ДТЕК «Західенерго» №24 від 31.01.2017, якою Логунова О.М. уповноважено від імені та в інтересах товариства вчиняти правочини (укладати та підписувати договори, угоди, додаткові угоди тощо) на надання усіх видів робіт на послуг, пов'язаних з організацією та забезпеченням постачання вугільної продукції, за умови, що сума зазначених правочинів не перевищує 1000000 євро; погоджувати умови, підписувати та подавати всі необхідні документи, пов'язані з укладенням, зміною, виконанням та розірванням  вказаних правочинів (а.с.27 т.1).
Довіреністю №ББУ/ПУ450/ББ/16 від 13.12.2016 ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» уповноважило Логунова О.М. здійснювати дії, пов'язані з організацією перевезення вантажів залізничним транспортом, зокрема, вчиняти від імені товариства правочини (укладати та підписувати договори, угоди, додаткові угоди, всі інші види договірної документації, необхідної для укладання та виконання договорів) на надання всіх видів робіт і послуг (а.с.164 т.1).
ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» довіреністю №ББУ/ДУ142/ББ/16 від 13.12.2016 уповноважило Логунова О.М. здійснювати дії, пов'язані з організацією перевезення вантажів залізничним транспортом, зокрема, вчиняти від імені товариства правочини (укладати та підписувати договори, угоди, додаткові угоди, всі інші види договірної документації, необхідної для укладання та виконання договорів) на надання всіх видів робіт і послуг (а.с.166 т.1).
Довіреністю №29 від 25.01.2017 ТОВ «ДТЕК Східенерго» уповноважило Логунова О.М. здійснювати дії, пов'язані з організацією перевезення вантажів залізничним транспортом, зокрема, вчиняти від імені товариства правочини (укладати та підписувати договори, угоди, додаткові угоди, всі інші види договірної документації, необхідної для укладання та виконання договорів) на надання всіх видів робіт і послуг (а.с.178 т.2 зворот).
Вказані довіреності були дійсні на час укладення оспорюваного багатостороннього договору від 01.04.2017.

ПАТ "ДТЕК Дніпроенерго", ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля", ДТЕК "Східенерго", ПАТ "ДТЕК Західенерго" не заперечують наявність у Логунова О.М. повноважень на підписання від імені товариств договорів, що пов'язані з організацією забезпечення перевезення вугільної продукції залізничним транспортом.
Разом із тим, звертаючись до суду з цим позовом, позивач - АТ «ДТЕК Західенерго» наполягає на тому, що представник Логунов О.М., укладаючи оспорюваний багатосторонній договір від 01.04.2017, порушив приписи  ч.3 ст.238 Цивільного кодексу України, оскільки діяв одночасно від шести осіб - підприємств групи ДТЕК, що є підставою для визнання цього договору недійсним. 
Отже, позивач не вказує на порушення його прав або інтересів, а висуває лише формальну підставу для визнання оспорюваного договору недійсним. 

Судова колегія враховує наступне.
Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.12 Цивільного кодексу України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом.
Згідно ч.ч.1,3 ст.13 Цивільного кодексу України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй  договором або актами цивільного законодавства. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
В статті 237 Цивільного кодексу України  визначено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.
Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.
Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє (ст.239 Цивільного кодексу України).
Згідно з ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України  правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства та скріплюється печаткою.

Відповідно до положень ст. 16 Цивільного кодексу України  визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів.
Загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 Цивільного кодексу України, відповідно до частин 1-5 якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно із ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України  підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Таким чином відповідно до статей 215  та 216 Цивільного кодексу України  вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Відповідно до ч.3 ст.238 Цивільного кодексу України, представник  не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Чинним законодавством не визначено виключного переліку обставин, які свідчать про недобросовісність чи нерозумність дій третьої особи у відносинах із юридичною особою, у зв'язку з чим, з огляду на загальні засади здійснення цивільних прав (ст. 12 ЦК України) висновок про добросовісність поведінки третьої особи залежить від того, чи відповідало укладення договору її внутрішній волі, чи бажала третя особа реального настання правових наслідків, що обумовлені договором, і чи настали такі наслідки насправді. 
Таким чином, підлягає оцінці не лише поведінка третьої особи до та в момент укладення оспорюваного договору, але й після його укладення, зокрема чи виконала третя особа свої обов`язки за договором, у який спосіб, як у подальшому третя особа розпорядилася одержаним за оспорюваним договором, чи не було залучення третьої особи до участі в укладенні договору формальною дією.
Аналогічна правова позиція викладена  в постанові Верховного Суду від 31.07.2019 у справі №925/968/18.

З преамбули оспорюваного багатостороннього договору від 01.04.2017 вбачається, що його укладено з однієї сторони першим відповідачем як експедитором та з іншої сторони підприємствами групи ДТЕК (позивач, відповідачі 2,3, 4, 5, 6) як клієнтом (клієнтами).
Від імені експедитора багатосторонній договір підписано генеральним директором ТОВ «Металургтранс» -  Голубом Сергієм Всеволодовичом на підставі статуту.
Від імені клієнтів (підприємств групи ДТЕК) договір підписав  Логунов Орест Михайлович на підставі довіреностей, виданих ПАТ "ДТЕК Дніпроенерго", ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля", ДТЕК "Східенерго", ПАТ "ДТЕК Західенерго", ТДВ «Шахта Білозерська».
При цьому, від імені кожного з клієнтів договір був підписаний представником Логуновим О.М. за довіреністю, виданою кожним із підприємств. Договір був скріплений печатками підприємств, які брали участь в його укладенні.

Предметом багатостороннього договору є додаткове врегулювання питань взаємодії клієнтів між собою та з експедитором при виконанні договорів транспортного експедирування, які попередньо були укладені експедитором окремо з кожним клієнтом - ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля", ТДВ "Шахта "Білозерська", ПАТ "ДТЕК Дніпроенерго", ДТЕК "Східенерго", ПАТ "ДТЕК Західенерго".
Відповідно до п.2 багатостороннього договору, клієнти зобов'язуються надати експедитору заявки на перевезення на наступний календарний місяць, в якому надаються послуги та освоїти вагони (завантажити та пред'явити залізниці для перевезення), що надані експедитором для здійснення погодженої сторонами кількості вагоноперевезень. Експедитор зобов'язується згідно із заявками клієнтів, узгодженими експедитором, забезпечити клієнтів необхідною кількістю вагонів для здійснення погодженої сторонами кількості вагоноперевезень. 
В п.3 багатостороннього договору сторони погодили, що під кількістю вагоноперевезень  у плановому періоді (місяць) мається на увазі сумарна кількість вагоноперевезень по території України, на які клієнти повинні надати заявки, а експедитор повинен забезпечити надання вагонів для їх виконання.
Пунктом 4 договору сторони узгодили, що кількість вагоноперевезень у загальній місячній заявці повинна складати не менше, ніж 12000 у плановому періоді. 

З аналізу наведених умов договору вбачається, що клієнти - вугільні підприємства групи ДТЕК зобов'язалися надавати експедитору - ТОВ «Металургтранс» загальну місячну заявку на здійснення перевезень у кількості не менше, ніж 12000 вагоноперевезень, а експедитор зобов'язався забезпечити клієнтів необхідною кількістю вагонів для здійснення погодженої сторонами кількості вагоноперевезень. 
Отже, метою укладення договору для підприємств групи ДТЕК було задоволення їх потреб у послугах транспортно-експедиторського обслуговування з перевезення вантажів (вугілля), отримання від експедитора певної кількості вагонів для перевезення вантажів залізницею.
Інтереси підприємств групи ДТЕК у даному випадку співпадали, оскільки були обумовлені необхідністю взаємної координації дій стосовно  замовлених ними послуг з перевезення вугілля.
За умовами оспорюваного договору підприємства групи ДТЕК отримали гарантію забезпечення їх певним обсягом вагоноперевезень у плановому періоді і можливість розподіляти кількість вагонів між собою, в залежності від виробничої потреби. 
Таким чином, клієнти за багатостороннім договором мали однакові права та обов'язки та однакову мету при його укладенні - оптимізацію перевезень вугільної продукції для підприємств групи ДТЕК шляхом взаємодії між собою в частині подання експедитору заявок, планів перевезень, декадних графіків, здійснення оплати та ефективного розподілу вагонів між собою.

Факт виконання клієнтами - підприємствами групи ДТЕК умов багатостороннього договору від 01.04.2017 підтверджується рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2018 у справі №904/778/18, яким задоволено позов ТОВ «Металургтранс»  до ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", ПАТ "ДТЕК Західенерго", ТОВ "ДТЕК Східенерго", ПАТ "ДТЕК Дніпроенерго", треті особи: ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля», ТДВ «Шахта Білозерська»  про стягнення заборгованості  в розмірі 14 323 385, 86 грн. за неналежне виконання зобов'язань за багатостороннім договором щодо умов транспортного експедирування від 01.04.2017 (а.с.125 т.1).  
Позов було задоволено повністю.
Вказане рішення залишено без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 20.12.2018 та постановою Верховного Суду від 06.02.2019  у справі №904/778/18 (а.с.141-151 т.1).
Судовими рішеннями у справі №904/778/18 було встановлено, що відповідачі, виконуючи багатосторонній договір від 01.04.2017, вчиняли дії з подання спільних заявок на перевезення, тобто, координували свої дії при замовленні у експедитора послуг з перевезення вантажу, виходячи із потреб кожного підприємства у таких послугах.

Умови спірного договору та  спосіб виконання його сторонами (скоординовано) свідчить про те, що клієнти уклали його з метою координації спільних дій при одержанні послуг від експедитора.
Отже, для реалізації спільних інтересів клієнти є однією стороною договору, з іншого боку виступає експедитор.
Саме таким чином  в договорі визначили та окреслили інтереси його двох сторін.
Судова колегія приймає до уваги та погоджується з думкою експерта (висновок Інституту законодавства Верховної Ради України від 09.09.2019, а.с.122 т.2), що фактично  у спірному договорі виступають дві сторони, якими є експедитор та клієнт  із множинністю з боку клієнтів.
Формально-арифметичний підхід для визначення недійсним правочину є негідним  з тієї підстави, що ч.3 ст.238  Цивільного кодексу України передбачає, що представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є.
Отже, в ч.3 ст.238 Цивільного кодексу України імперативний припис направлений проти недобросовісних дій повіреного, тобто, коли він діє  в інтересах «іншої» особи всупереч інтересам першої, яку він також представляє.
Наприклад, укладення і підписання договору оренди майна з боку орендодавця та орендаря однією і тією ж особою  (постанова Верховного Суду України  від 23.09.2014 року у справі     №3-110гс14).
В даному випадку договір укладений  в інтересах всіх шести клієнтів, з метою координації їх дій при користуванні залізничними вагонами та одержанні послуг експедитора. 
Отже, Логунов О.М. вчиняв правочин  в інтересах всіх клієнтів.

Протилежною стороною спірного договору виступає експедитор.
Клієнти внаслідок укладення оспорюваного правочину отримали змогу діяти спільно, узгоджено для досягнення інтересу підприємств групи ДТЕК щодо раціонального використання вагонів та спільного регулювання з цією метою правовідносин з експедитором.

Отже, виконання цих нових домовленостей позивачем та відповідачами 2-6 свідчить про їх домовленість на укладення саме такого договору, де довіритель Логунов О.М. одночасно представляв інтереси всіх клієнтів цього договору.

Позивач не посилається будь-де в своїх поясненнях та не довів суду наявності порушення його інтересів укладенням оспорюваного договору.

З аналізу наявних в матеріалах справи довіреностей, виданих ПАТ «ДТЕК Західенерго», ПАТ «ДТЕК Палоградвугілля», ТОВ «ДТЕК Добропілявугілля», ТОВ «ДТЕК Східенерго» (а.с.27 т.1; 164 т.1; 166 т.1; 178 т.2) на представника         Логунова О.М. не вбачається, що підприємства уповноважили його на комерційне представництво  в розумінні ст.243 Цивільного кодексу України.
Таким чином, Логунов О.М., при підписанні багатостороннього договору від 01.04.2017, не діяв  як комерційний представник.

З огляду на наведене та враховуючи, що мета, інтереси та обов'язки у всіх клієнтів за багатостороннім договором були однакові, не суперечили один одному, судова колегія приходить до висновку, що підписання договору від імені «Клієнтів» (шести осіб) одним представником - Логуновим О.М. не свідчить про те, що він діяв недобросовісно чи зловживав своїми повноваженнями на користь однієї з цих осіб.

Судова колегія також враховує, що багатосторонній договір був спрямований на додаткове врегулювання правовідносин між клієнтами з одного боку  і експедитором з другого боку, які вже перебували в договірних відносинах  з експедитором на підставі раніше укладених окремих договорів транспортного експедирування.
Від імені експедитора та клієнта договір підписано різними особами (від імені експедитора - директором ТОВ «Металургтранс», від імені клієнтів - Логуновим О.М. на підставі довіреності). 
Кожна сторона договору, а саме, експедитор та клієнти (підприємства групи ДТЕК) мали різну мету, їх обов'язки за договором  є протилежними.  
Оспорюваний договір укладений між особами - експедитором та клієнтом, при цьому, сторона клієнта представлена шести особами -підприємствами групи ДТЕК.
Враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку, що хоча договір від 01.04.2017 і має назву "багатосторонній", проте за своєю правовою природою є двостороннім договором відповідно до ч.3 ст.626 Цивільного кодексу України. 
Судова колегія враховує, що зміст договору та його правова природа не залежать від його назви.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11.07.2018 у справі №904/8549/17, від 19.09.2018 у справі №916/934/17.

Враховуючи, що багатосторонній договір щодо умов транспортного експедирування  від 01.04.2017 укладено від імені експедитора та клієнтів різними особами, позивачем не доведено, що підписання вказаного договору від імені клієнтів одним представником суперечило їх інтересам чи було спрямовано на реалізацію інтересів однієї особи, судова колегія приходить до висновку про відсутність порушення ч.3 ст.238 Цивільного кодексу України при укладенні оспорюваного правочину.
За наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.  

Слід зазначити, що аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. 
Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 
У цій справі апелянту було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.

Приймаючи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального  і процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги позивача без задоволення, а рішення господарського суду Донецької області від 10.02.2020 року  у справі №905/1711/19 - без змін.
З урахуванням приписів статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.
Враховуючи викладене, керуючись ст.270, п.1 ч.1 ст. 275, ст.ст.276, 282,  Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів 

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення 
Рішення господарського суду Донецької області від 10.02.2020 року  у справі №905/1711/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 25.06.2020р.

Головуючий суддя                                                                    О.Є. Медуниця

Суддя                                                                                           А.М. Білецька  

Суддя                                                                                           Н.В. Гребенюк