Справа № 734/1058/20 	Головуючий у 1 інстанції Бузунко О. А. 	
Провадження № 33/4823/258/20 	  	
Категорія - ст. 124 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2020 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі:
головуючого судді - Оседача М.М.,
за участі захисника-адвоката – Костюк Ю.В. в інтересах ТОВ «Прохорське», 
захисника - адвоката - Кушнеренка  Є.Ю., 
особи, що притягується
до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 26 червня 2020 року, -

                                       В С Т А Н О В И В :
Цією постановою :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 420 грн. 40 коп.

Судом  встановлено, що ОСОБА_1 15 квітня 2020 року о 09 год. 45 хв. на автодорозі М-02:Кіпті-Глухів-Бачівськ 1,5 км в Козелецькому районі, Чернігівської області, керував автомобілем марки Nissan Almera, д.н.з. НОМЕР_1 , та не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до самої зупинки, в результаті чого трапилось зіткнення з автомобілем, який рухався попереду –ВАЗ 2121, д.н.з НОМЕР_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.12.1, 12.3, ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.   

Не погоджуючись з даною постановою суду  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та закрити провадження по справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 

Рішення суду першої інстанції вважає незаконним та необґрунтованим, та таким, що прийняте з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки, на його думку, викладені в ньому обставини  не відповідають дійсності. Так, звертає увагу на те, що  судом першої інстанції не були взяті ло уваги пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та його пояснень, натомість в основу оскаржуваного рішення покладено пояснення потерпілої сторони та працівників поліції. Вважає, що Козелецьким відділом поліції Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області йому було надано некоректну відповідь на його скаргу, зокрема, безпідставно зроблено висновки щодо співвідношення гальмівного шляху та швидкості автомобіля Nissan Almera, так як жодних експертиз, за для визначення даного питання, працівниками поліції не проводилось, натомість такий висновок ними було зроблено виходячи в власного досвіду. При цьому зауважує, що саме ОСОБА_4 порушив п. 9.4, 10.1, проігнорувавши знак 2.1 «Дати дорогу», грубо порушив п. 16.11 ПДР України, внаслідок чого і трапилась дорожньо-транспортна пригода. При винесенні рішення судом апеляційної інстанції просить прийняти до уваги висновок автотехнічного експертного дослідження №153-07/20 від 08 липня 2020 року.  

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника – адвоката Кушнеренка Є.Ю. та Білоштана А.В., які підтримали вимоги  викладені в поданій апеляційній скарзі, вислухавши думку захисника-адвоката Костюк Ю.В. в інтересах ТОВ «Прохорське», яка висловились проти задоволення вимог апеляційної скарги, та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, а також задовольнити подане нею клопотання про повернення апеляційної скарги особі, яка її подала внаслідок пропуску строку на апеляційне оскарження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову судді по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, доводи захисника - адвоката Костюк Ю.В., викладені в письмовому клопотанні, з приводу необхідності повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 в зв`язку з пропуском строків на апеляційне оскарження є безпідставними.
Так, з матеріалів справи вбачається, що  ОСОБА_1 , відповідно до довідки суду першої інстанції, не був присутній під час оголошення рішення 26 червня 2020 року, та, відповідно до розписки особи, що притягується до адміністративної відповідальності копію судового рішення отримав лише 01 липня 2020 року, в зв`язку з чим, зважаючи на те, що ОСОБА_1 апеляційну скаргу було подано 08 липня 2020 року, у суду апеляційної інстанції немає жодних підстав вважати, що строк на апеляційне оскарження вказаною особою пропущений. 
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
За змістом ст. 124 КУпАП відповідальність за вказаною статтею настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо.
Проте, як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався цього припису Закону.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного  правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП ґрунтується на: 
- даних, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії  БД  №000509, згідно якого ОСОБА_1 ставиться в провину те, що він 15 квітня 2020 року о 09 год. 45 хв. на автодорозі М-02:Кіпті-Глухів-Бачівськ 1,5 км в Козелецькому районі, Чернігівської області, керував автомобілем марки Nissan Almera, д.н.з. НОМЕР_1 , та не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до самої зупинки, в результаті чого трапилось зіткнення з автомобілем, який рухався попереду –ВАЗ 2121, д.н.з НОМЕР_2 , чим порушив п.п. 12.1, 12.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с. 4);
- даних схеми місця ДТП, доданою до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 5);
- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 , який є учасником дорожньо-транспортної пригоди, та наданими ним поясненнями в суді першої інстанції, відповідно до яких, він рухався по  польовій дорозі, та маючи намір переїхати на інше поле під`їхав до траси, переконався в безпечності маневру, після чого виїхав на проїжджу частину, та увімкнув лівий покажчик повороту, після чого відчув удар (а.с. 7);
- наданих в суді першої інстанції поясненнях свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 ;
-поясненнях працівників поліції, які склали матеріали про адміністративне правопорушення: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , наданих під час розгляду справи  в суді першої інстанції. 

При цьому, будучи допитаним в суді апеляційної інстанції особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вказав, що він рухаючись на своєму автомобілі Nissan Almera зі швидкістю 80-85 км/год., по автодорозі М-02 Кіпті-Глухів-Бачивськ, тобто, по головній дорозі, наближаючись до перехрестя з прилеглою другорядною дорогою, перед ним за 30-40 метрів без попереджувальних сигналів, проігнорувавши дорожній знак 2.1 «Дати дорогу», на автотрасу виїхав автомобіль «Лада Ніва». В даній дорожній обстановці він прийняв рішення включити лівий покажчик повороту та здійснити об`їзд даного автомобіля, проте останній в цей час змінив напрямок руху, в зв`язку з чим він був змушений здійснити екстрене гальмування, гальмівний шлях якого становив 33 м., та в подальшому трапилось зіткнення. 

Виходячи з наявних у матеріалах справи протиріч, які були встановлені під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, слід вказати, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП зроблений без належного аналізу зібраних у справі доказів, не відповідає фактичним обставинам справи та спростовується наступним.
Так, ОСОБА_1 ставиться в вину порушення вимог п.12.1 ПДР України відповідно до якого, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, та п. 12.3 ПДР України, відповідно до якого, у разі виникнення перешкоди для руху, яку його учасники об`єктивно спроможні виявити, вони зобов`язані негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або для безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. 
Однак, як поза увагою суду першої інстанції, так і працівників поліції, які прибувши на місце пригоди складали матеріали про адміністративне правопорушення залишився той факт, що і водій ОСОБА_4 , який керував транспортним засобом ВАЗ 2121, д.н.з НОМЕР_2 , мав дотримуватися загальновстановлених правил дорожнього руху, а саме п.1.3 цих Правил, згідно з яким, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги Правил, а також бути взаємно ввічливими, а згідно п.1.5, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Відповідно до наявної в матеріалах справи схеми ДТП, ділянка дороги, на якій трапилось зіткнення транспортних засобів, є головною дорогою, а дорога, з якої виїжджав ОСОБА_4 , є прилеглою до неї, тобто, виїжджаючи на головну дорогу, останній мав виконати вимоги дорожнього знаку 2.1 ПДР України, та надати перевагу в русі тому транспортному засобу, тобто, в даному випадку автомобілю Nissan Almera, який здійснював рух по головній дорозі. 
Крім того, розташування на схемі ДТП автомобілів, локалізація їх механічних пошкоджень об`єктивно свідчать про те, що водій ОСОБА_1 розпочав маневр об`їзду передуючої перешкоди в русі, однак не зміг уникнути зіткнення в зв`язку зі зміною напрямку руху автомобіля під керуванням ОСОБА_4 , тому удар прийшовся у задню ліву частину автомобіля останнього. 

Таким чином, даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про неправильність встановлення судом першої інстанції факту порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.п. 12.1, 12.3 ПДР України, що, на його переконання, знаходиться в причинному зв`язку з наслідками ДТП, та вважає, що дії ОСОБА_1 були причинно - наслідковими від тих, які були вчинені саме ОСОБА_4 . 

Зважаючи на те, що встановлення долі вини ОСОБА_4 у даному ДТП виходить за межі цього провадження, тому, на переконання суду апеляційної інстанції, дані обставини не підлягають встановленню та  перевірці судом апеляційної інстанції, оскільки відповідно до вимог ст. 7, 254, 279 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється в межах протоколу про адміністративне правопорушення та лише щодо особи, на яку його складено, а тому дотримання водієм ОСОБА_4 вимог ПДР України, та встановлення його вини в даній ДТП, безумовно не може бути предметом дослідження в межах розгляду справи про притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суду не було подано належних та допустимих доказів, що беззаперечно підтверджують вину ОСОБА_1   у порушенні ним п.п. 12.1, 12.3 ПДР України, а тому  постанова суду є незаконною та підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП підлягає закриттю за недоведеністю вини та відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд –  

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 26 червня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,  - скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю   у   діях ОСОБА_1 складу адміністративного  правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.   

Суддя	М. М. Оседач