ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2020 р.                                    Справа №909/1189/19

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:
головуючого судді                                                  Галушко Н.А.
суддів                                                                      Желіка М.Б.
Орищин Г.В.

без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз"  б/н  б/д ( Вх. ЗАГС № 01-05/1769/20 від 09.06.2020)
на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 27.12.2019 (суддя Фанда О. М.,)  
у справі №909/1189/19 
за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м.Київ 
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Кулев-Інвест", м.Івано-Франківськ
про стягнення 80 500,00грн - штрафних санкцій, з них: 57 960,00грн - пені та       22 540,00грн - штрафу

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст позовних вимог.
Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кулев-Інвест" про стягнення 80  500,00грн - штрафних санкцій за неналежне виконання зобов`язань за договором №1807000259 від 13.07.2018, з них: 57  960,00грн -  пені та 22  540,00грн-  штрафу.  
Позовні вимоги мотивовано простроченням виконання відповідачем  взятих на себе зобов`язань по договору про закупівлю №1807000259 від 13.07.2018, а саме відповідач не виконав проектно-вишукувальні роботи у визначені договором та календарним планом терміни, вартість яких становить 322  000,00грн. На підставі п.6.3 та п.6.4 договору за порушення термінів виконання робіт позивач нарахував відповідачу пеню в сумі 57  960,00грн та  22  540,00грн - штрафу.
Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 27.12.2019 у справі №909/1189/19 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. 
Рішення суду мотивоване тим, що в матеріалах справи відсутні докази надання позивачем відповідачу всіх необхідних вихідних даних та порушення відповідачем завдання на проєктування. Із змісту листування сторін договору вбачається, що позивач тривалий час  зволікав з наданням інформації для розрахунку ефективності капіталовкладень. Позивач при виконанні договірних умов зловживав своїм правом, отже не може претендувати на його захист в процесі судового розгляду. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
АТ "Укртрансгаз" подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 27.12.2019 у даній справі та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити повністю.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Скаржник посилається на те, що рішення суду прийнято з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, судом неповно з`ясовано фактичні обставини справи.
Зокрема, скаржник зазначає, що листування сторін, на яке посилається суд першої інстанції, відбувалося в період пізніший, ніж передбачений умовами договору для виконання робіт. Роботи по першому та другому етапах були фактично виконані  лише 29.09.2019, тобто поза межами строків, передбачених умовами договору, що підтверджується актами №1 та №2 здачі-приймання виконаних робіт.
Скаржник вважає, що судом не обґрунтовано, яким чином наведені в рішенні обставини звільняють відовідача від передбаченої законом та договором відповідальності за порушення встановленого договором строку виконання робіт за кожним з етапів і в чому полягає порушення зі сторони позивача щодо прострочення виконання відповідачем робіт по першому та другому етапах.
На думку скаржника, обов`язок подання проектної документації на відомчу експертизу замовника врегульовано умовами договору. Відповідач надав позивачу проектну документацію для проведення  відомчої експертизи поза межами встановленого договором строку. 

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу.
ТОВ "Кулев-Інвест" у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити АТ "Укртрансгаз" у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду без змін, посилаючись на те, що вимоги апеляційної скарги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Зокрема, відповідач зазначає, що строки проведення відомчої експертизи, кількість разів проведення відомчої експертизи замовником договором не встановлювалися. Затримка щодо передачі проектної документації на експертизу відбулася саме з вини замовника внаслідок його числених зауважень до документації. Позивач без будь-якого погодження з відповідачем здійснив заміну сторони замовника по договору. Також, відповідач зазначає, що оплата по договору була здійснена позивачем з порушенням встановлених договором строків, а саме 28.10.2019 замість 18.10.2019. 
Окрім того, відповідач зазначає про зменшення розміру штрафних санкцій у разі задоволення позову, мотивуючи тим, що вони є надмірно великі, зокрема становлять ј вартості договору.
Відповідач вважає, що ним було вжито всіх необхідних заходів з метою недопущення виконання зобов`язання, затримка щодо передачі проектної документації на експертизу відбулась з вини замовника, який неодноразово зловживав своїми правами, надсилаючи щоразу нові зауваження до документації.
На думку відповідача, жодних збитків позивачу у зв`язку з затримкою виконання зобов`язань за договором не завдано.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.06.2020 сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Галушко Н.А., судді Желік М.Б., Орищин Г.В.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 15.06.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 27.12.2019 у справі № 909/1189/19.
У відповідності до приписів ч. 10 ст. 270 ГПК України вказана апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції про стягнення 80  500,00грн, тобто з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розглядається без повідомлення учасників справи.
Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на положення постанови Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" від 11 березня 2020 № 211, із змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 року, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)" №540-IX від 30.03.2020, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV- 2 і з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020, яким на усій території України встановлено карантин, розгляд даної справи здійснено поза межами встановленими ст..273 ГПК України процесуального строку.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, які наведені в апеляційній скарзі та у відзиві, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Предметом позову є вимога про стягнення 80  500,00грн штрафних санкцій за порушення термінів виконання робіт, з них: 57  960,00грн пені та               22  540,00грн штрафу.
Як вбачається із матеріалів справи, між АТ "Укртрансгаз" (замовник) та ТОВ "Кулев-Інвест" (підрядник) укладено договір закупівлі №1807000259 від 13.08.2018.
Відповідно до п. 1.1 договору підрядник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, на свій ризик виконати за завданням замовника проектно-вишукувальні роботи по об`єкту "Реконструкція системи теплопостачання проммайданчика підземного сховища газу Богородчани (будівельні роботи та поточний  ремонт)" (далі - роботи) відповідно до договірної ціни, яка є невід`ємною частиною договору (додаток №1), а замовник зобов`язався прийняти і оплатити виконані роботи.
За змістом п. 2.1 договору загальна сума договору відповідно до договірної ціни становить 322  000,00грн, в т. ч. 53  666,67грн ПДВ.
Відповідно до п. 3.1 договору оплата за виконані роботи здійснюється поетапно, згідно календарного плану виконання робіт, протягом 30-ти календарних днів після підписання сторонами  акта здачі-приймання виконаних робіт.
Згідно з п. 4.1 договору сторони узгодили, що підрядник повинен приступити до виконання робіт, визначених у п. 1.1 цього договору, з моменту підписання договору, і закінчити/виконати їх до 31.01.2019.
Пунктом 6.3 договору за порушення термінів виконання робіт, вказаних в цьому договорі, підрядник сплачує замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми не виконаних в строк робіт за кожен день прострочки.
Згідно з п.6.4 договору за порушення термінів виконання робіт, вказаних в цьому договорі, підрядник сплачує замовнику штраф в розмірі 10% від суми договору.
Як вбачається із матеріалів справи, листом №010 від 10.01.2019 (а.с.39) підрядником 14.01.2019 направлено на погодження проект „Реконструкції системи теплопостачання проммайданчика підземного сховища газу Богородчани".
29 січня 2019 року відповідач отримав лист №2601вих-19-130 з зауваженнями та рекомендаціями (на 4 арк.) відомчої експертизи УМГ "Прикарпаттрансгаз" та AT "Укртрансгаз" (а.с.40-44).
06 лютого 2019 року відповідач направив листа(а.с.47)  з долученням виправленого проекту та наданих відповідей щодо зауважень, викладених у листі №2601вих-19-130 від 29.01.2019 та отримав відмову позивача щодо внесення змін до договору в частині строків виконання робіт листом №2601вих-19-280 від 06.02.2019.
25 лютого 2019 року відповідач отримав лист №2601вих-19~528 із новими зауваженнями від AT "Укртрансгаз", "Оператор газосховищ України", УМГ "Прикарпаттрансгаз" та "Львівтрансгаз". 
Тобто 25.02.2019 кількість суб`єктів, які здійснювали відомчу експертизу збільшилась на два суб`єкта без внесень змін до договору, при цьому замовник послався на пункти договору, що передбачали обов`язок підрядника пройти погодження відомчих експертиз (а.с.48).
Надалі, відповідач звернувся до позивача листом №068 від 26.02.2019 з метою отримання інформації, для усунення зауважень, викладених у  листі від 25.02.2019 (а.с.52).
Листом №2601вих-19-648 від 05.03.2019 відповідач отримав відповідь на лист № 068 від 26.02.2019 (а.с.53).
06 березня 2019 року відповідач  надіслав відповіді на надані зауваження листом №294 (а.с.54).
Листом №2601ВИХ-19-74 від 14.03.2019 відповідач отримав нові зауваження від AT "Укртрансгаз", "Оператор газосховищ України", УМГ "Прикарпаттрансгаз" та "Львівтрансгаз" (а.с.55).
Листом №168 від 29.03.2019 відповідач черговий раз направив відповіді на зауваження (а.с.57).
08 квітня 2019 року відповідач отримав чергові зауваження від УМГ "Прикарпаттрансгаз" та "Львівтрансгаз" щодо економічної ефективності проекту, хоча ці зауваження були розглянуті та зняті на попередніх етапах.
Листом №220 від 09.04.2019 відповідач звернувся до позивача про надання вичерпних зауважень та додаткову інформацію для чергових правок (а.с.60).
Листом №251 від 16.04.2019 відповідач черговий раз попросив здійснювати офіційне листування та надати вичерпний перелік правок (а.с.61).
Листом №278 від 03.05.2019 відповідач направив позивачу чергову скориговану документацію (а.с.63).
Листом №260вих-19-1226 від 14.05.2019 відповідачем отримано повідомлення про завершення відомчої експертизи (а.с.64).
16 травня 2019 року між ТОВ "Кулев-Інвест" та ТОВ "Експертиза МВК" укладено договір №92086-3 про надання робіт з проведення експертизи проекту будівництва.
Листом №2601вих-19-1397 від 07.06.2019 відповідач отримав повідомлення про заміну філії УМГ "Прикарпаттрансгазу" на ПСП філії  "Оператор газосховищ  України (а.с.68).
Листом №326 від 10.06.2019 сторони договору звернулись до "Оператора газосховищ України" для отримання позитивного висновку документації (а.с.69).
Листом №340 від 25.06.2019 позивач повторно звернувся  до відповідача щодо погодження проекту.
10 липня 2019 року відповідачем отримано позитивний висновок експертизи.
Листом №386 від 23.07.2019 направлено позитивний висновок позивачу та прохання щодо погодження відомостей ресурсів та робіт (а.с.72).
Листом №417 від 31.07.2019 повторно надіслано прохання щодо погодження відомостей ресурсів та робіт (а.с.73).
Листом №5001вих-10-1218 від 01.08.2018 (а.с.74) відповідачем отримано погоджену відомість ресурсів та робіт.
Листом №493 від 23.08.2019 відповідачем направлено позивачу Акти здачі-приймання виконаних робіт, рахунки-фактури та проектно-кошторисну документацію (відмітка про отримання штрих-кодом внизу листа) (а.с.75).
05 вересня 2019 року відповідачем отримано ще додаткові зауваження від представників позивача, надіслані головному інженеру на електронну пошту (прінт-скріни, переписки яких знаходяться в  матеріалах справи).
Позивач зазначає, що ТОВ "Кулев-Інвест" не виконано у відповідні терміни роботи передбачені договором закупівлі №1807000250 від 13.07.2018, що стало підтавою для звернення останнього з позовом до суду.

Мотиви, якими керується суд та застосоване ним законодавство.

Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Пунктом 3 частини 3 статті 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі статтею 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Згідно з ч. 1 ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)  (ч.1 ст.530 ЦК України).
Приписами ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до п.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ч.1 ст. 216 ГК України за правопорушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Згідно з ч.1 та 2 ст. 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.
Відповідно до ч.4 ст. 217 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.
Як зазначено в ч.2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст. 221 ГК України кредитор вважається таким, що прострочив виконання господарського зобов`язання, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не виконав дій, що передбачені законом, іншими правовими актами, або випливають із змісту зобов`язання, до вчинення яких боржник не міг виконати свого зобов`язання перед кредитором.
Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). 
Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними.

Судом першої інстанції правомірно встановлено та підтведжується матеріалами справи, що затримка виконання проектно-вишукувальної роботи у визначені договором та календарним планом терміни відбулася саме з вини позивача.
Зокрема, в ході розгляду справи в суді першої інстанції встановлено, що позивач, всупереч умов договору, неодноразово протягом певного часу подавав свої зауваження та зауваження інших суб`єктів господарювання, що не були стороною договору, до проектної документації, однак зі  змісту умов договору незрозуміло в які строки ці зауваження повинні усуватись і чи входить цей строк у строк виконання зобов`язання по виготовленню проєкту. 
Однак, в матеріалах справи відсутні докази та не надані такі суду позивачем, надання останнім відповідачу всіх необхідних вихідних даних та порушення відповідачем завдання на проєктування. Із змісту листування сторін договору вбачається, що позивач тривалий час  зволікав з наданням інформації для розрахунку ефективності капіталовкладень.
Вищенаведене спростовує посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що судом не обґрунтовано, яким чином наведені в рішенні обставини звільняють відовідача від передбаченої законом та договором відповідальності за порушення встановленого договором строку виконання робіт за кожним з етапів і в чому полягає порушення зі сторони позивача щодо прострочення виконання відповідачем робіт по першому та другому етапах.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що позивач при виконанні договірних умов зловживав своїм правом, отже не може претендувати на його захист в процесі судового розгляду. 
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 07.12.2018 у справі №910/7547/17, де зазначено, що обопільний умисел сторін зробив можливим зловживання позивачем своїм правом власності на майно. З цих підстав саме позивач є особою, яка, зловживаючи своїм правом власника вільно розпорядитися належним йому майном, може перетерпати негативні наслідки такого зловживання, які можуть полягати зокрема у відмові суду захистити це право.
Пунктом 2 ст. 614 ЦК України встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Пунктом 6.2 договору закупівлі №1807000259 від 13.08.2018 сторонами погоджено, що вони не несуть відповідальність за порушення своїх зобов`язань за цим договором, якщо воно сталося не з їх вини. Сторона вважається не винуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх належних заходів для належного виконання зобов`язання.

Пунктами 1, 3 частини 1 статті 129 Конституції України одними з основних засад судочинства визначені рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ч.23 рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Пронін проти України» за заявою №63566/00 суд нагадує, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.
У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
З огляду на викладене, матеріалами справи спростовано вимоги позивача про стягнення 57  960,00грн пені та 22  540,00грн  штрафу за неналежне виконання зобов`язань за договором № 1807000259 від 13.07.2018.
З аналізу наведеного вище, позовні вимоги не підлягають задоволенню. 
Щодо заявлених відповідачем до стягнення  судових витрат за розгляду справи в суді першої інстанції, судом правомірно відмовлено у клопотанні відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, заявленого у відзиві на позов, оскільки відпоповідачем не надано суду належних документів, на підставі яких можливо вирішити питання про відшкодування  йому витрат на професійну правничу допомогу.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 27.12.2019 у справі №909/1189/19 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства і підстав для його скасування немає.

Щодо заявлених відповідачем до стягнення судових витрат за розгляд справи в суді апеляційної інстанції судова колегія зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Отже, як вбачається із матеріалів справи, в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідачем разом з відзивом на апеляційну скаргу наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що складаються із витрат на правничу допомогу адвоката  за підготовку та подання відзиву у справі № 909/1189/19 в розмірі 4  000,00грн та зазначив, що у випадку необхідності здійснення представництва інтересів по справі в судових засіданнях у справі, вартість здійснення представництва у всіх судових засіданнях становить 4  000,00грн.
За змістом ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Разом із тим згідно зі ст.15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3  ст. 2 зазначеного Кодексу).
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);
2)визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.
3) розподіл судових витрат (ст.129 ГПК України  ).
Згідно зі  ст.123 ГПК України  судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч..1, 2  ст.126 ГПК України  витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8  ст.129 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3  ст.126 ГПК України).
Водночас за змістом ч.4  ст.126 ГПК України  розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Зокрема, відповідно до ч.5  ст.129 ГПК України  під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
У спірному випадку справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін в судове засідання. 
Правова позиція наведеного змісту міститься у постановах Верховного Суду від 31 січня 2019 р. у справі № 19/64/2012/5003, від 05 січня 2019 р. у справі № 906/194/18, від 19 лютого 2019 р. у справі № 917/1071/18.
Обґрунтовуючи вимогу про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, відповідач подав копії додатку №5 від 16.07.2020 до договору №Д18-10-8 від 25.10.2018, укладеного між відповідачем та Адвокатським Об`єднанням «Юрилична компанія «Лігал Групп», ордера серії ІФ №097693 на надання правової допомоги від 22.06.2020, Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 17.02.2017, платіжного доручення №5112 від 16.07.2020, як доказ оплати за представництво у справі на суму 8  000,00грн.
Вирішуючи питання щодо стягнення з позивача зазначених витрат на професійну правничу допомогу, суд апеляційної інстанції дослідив зазначені докази, надав оцінку співмірності суми витрат зі складністю справи, відповідності цієї суми критеріям реальності, розумності розміру витрат та визнав правомірним стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4000,00грн, оскільки таку суму фактично витратила/понесла (сплатила) сторона за адвоката  за підготовку та подання відзиву по справі № 909/1189/19 та підтверджується документально (платіжне доручення №5112 від 16.07.2020).
Відносно обґрунтованості розміру заявлених витрат на професійну правничу допомогу та його (розміру) пропорційності предмету спору, апеляційний суд бере до уваги, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015р., п.п.34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009р., п.80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006р., п.88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004р. та п.268 рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Беручи до уваги викладене та зважаючи на зазначені положення законодавства, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, відсутність клопотання іншої сторони про зменшення таких витрат колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у сумі 4  000,00грн.

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 236, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 ГПК України

Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ :

1.Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" б/н б/д (вх. ЗАГС № 01-05/1769/20 від 09.06.20200 залишити без задоволення.
2.Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 27.12.2019 у справі №909/1189/19 залишити без змін.
Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покласти на скаржника.
Стягнути з Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (місцезнаходження: Кловський узвіз, буд. 9/1, м.Київ, 01021, код ЄДРПОУ 30019801) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кулев-Інвест" (місцезнаходження: вул.. А.Мельника, буд. 1А, м.Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ 37409577) витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката в розмірі  4  000,00грн.
Місцевому господарському суду видати наказ.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.
4.Справу скерувати на адресу господарського суду Івано-Франківської області.

Головуючий суддя                                                  Галушко Н.А.

суддя                                                                      Желік М.Б.

суддя                                                                      Орищин Г.В.