Справа  №363/374/20                                              Головуючий в суді І інстанції - Рудюк О.Д.
Провадження  №33/824/3421/2020                                                       Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП 

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
14 серпня 2020 року                                                                                            м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., із участю захисника Андрейка О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 08 квітня 2020 року, - 
 
В С Т А Н О В И В :
 
Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 08 квітня 2020 року 
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , -
 
визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. 00 коп. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.
 
Відповідно до постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона 14.01.2020 року о 01 годині 40 хвилин на а/д Київ-Вишгород-Десна 28 км, керувала автомобілем «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою газоаналізатора «Драгер 6820», проба позитивна, в лікарню на медичне освідування відмовилась їхати в присутності свідків. 
 
Не погоджуючись із вказаним рішенням  ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій вона просить поновити строк для подання апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Мотивуючи свої вимоги зазначає, що вона не була присутня при розгляді справи, а у зв`язку з карантином та перебуванням в обсервації, копію оскаржуваної постанови отримала лише 28.07.2020 року. Вважає постанову суду незаконною.
Апелянт звертає увагу, що дії поліцейських при складенні протоколу були неправомірними, так як вона перебуваючи за кермом свого автомобіля, ПДР не порушувала, ніяких правопорушень не вчиняла і була безпідставно зупинена поліцейськими для перевірки документів, а коли вона зажадала надання доказів нібито скоєних нею правопорушень, то була без мотивовано звинувачена у вживанні алкогольних напоїв.
Крім того, в протоколі та наданих до суду матеріалах не сформульовано, який саме огляд водій має пройти на вимогу поліцейського та у який спосіб. Невірне і нечітке формулювання суті правопорушення позбавляє водія права на захист, адже обвинувачення йому не зрозуміле. Особа має право знати, в чому саме її звинувачують, щоб реалізувати право на захист. Вона також вказує, що категорично не погоджувалась із «задуванням» і вимагала їхати до лікарні, щоб її оглянув лікар, але ніякої реакції від поліцейських не послідувало. Також при наявності суперечливих показань свідків, суд повинен був викликати і допитати обох осіб, тільки тоді такі письмові пояснення можна вважати належними доказами. Письмові пояснення осіб не можуть братися до уваги, якщо вони не надали показання в судовому засіданні під присягою. ЇЇ не відстороняли від керування автомобілем, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дії поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст.130 КУпАП.
 
ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явилась, про дату час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, клопотань про відкладення судового засідання не подала, однак забезпечив явку свого захисника - адвоката Андрейка О.І.
Із огляду на зазначене, апеляційний суд враховує вимоги п.п.4, 6 ст.294 КУпАП щодо строків апеляційного перегляду та необов`язкової присутності при розгляді справи належним чином повідомленої особи, що притягується до адміністративної відповідальності, вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .
 
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника Андрейка О.І. на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
 
Відповідно до ст.289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не була присутня під час ухвалення оскаржуваного рішення та його копію отримала 28.07.2020 року.
Враховуючи вказані обставини та з метою забезпечення права на захист, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Вишгородського районного суду Київської області від 08.04.2020 року.
 
За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Висновок суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами, зокрема:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №510396 від 14.01.2020 року, в якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 автомобілем «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння (1,43‰), а також те, що вона відмовилась їхати на медичне освідування в присутності двох свідків ;
- висновком результатів тесту «Drager» ALCOTEST 6820 від 14.01.2020 року, згідно якого у ОСОБА_1 виявлено стан алкогольного сп`яніння з показником 1,43 проміле;
- письмовими поясненнями свідків події ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Вказані письмові пояснення свідків, відповідно до вимог ст.251 КУпАП, є належними доказами у справі про адміністративне правопорушення. Крім того, вони в повній мірі узгоджуються з іншими доказами дослідженими судом першої інстанції та не викликають сумнівів у їх достовірності. Тому доводи апеляційної скарги про те, що оскільки вказані свідки не були безпосередньо допитані в суді, а отже такі докази є недопустимими, є необґрунтованими та такими, що суперечать вимогам законодавства.
Крім того, в суді першої інстанції інспектор Вишгородського ВП ГУНП в Київській області Осипович С.В., яким складено протокол про адміністративне правопорушення пояснив, що працюючи в складі ГРПП надійшов виклик про те, що в с. Осещина чоловік не пускає жінку з будинку. Прибувши на місце виклику у заявниці було відібрано пояснення та заяву, при спілкуванні із заявницею, а саме ОСОБА_1 виявилося, що остання перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Біля будинку стояв автомобіль «ВАЗ», про який їх повідомив чоловік та сказав, що дружина в такому стані приїхала на вказаному автомобілі. Через деякий час рухаючись по а/д Київ-Вишгород-Десна на 28 км був помічений вищевказаний транспортний засіб за кермом якого знаходилась ОСОБА_1 . Зупинивши даний автомобіль водієві було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», на що ОСОБА_1 погодилась. Проба виявилась позитивна - 1,43‰., не погодившись з результатом ОСОБА_1 в присутності свідків відмовилась від повторного проходження огляду на стан сп`яніння  за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі. Транспортний засіб не затримувався, оскільки не перешкоджав в русі іншим транспортним засобам та залишався на місці зупинки.
Попри невизнання вини ОСОБА_1 апеляційний суд вважає, що викладені у постанові висновки суду першої інстанції про доведеність її винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації її дій за ч.1 ст.130 КУпАП є обґрунтованими.
Будь-яких доказів вчинення неправомірних дій працівниками поліції до суду апеляційної інстанції не надано та не встановлено таких фатів в ході апеляційного розгляду.
У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. 
За змістом ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. 
Зазначені вимоги закону районним судом, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду та вважаються апеляційним судом необґрунтованими.
Із огляду на вищезазначене, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, - 
 
П О С Т А Н О В И В :
 
ОСОБА_1 поновити строк на оскарження постанови Вишгородського районного суду Київської області від 08 квітня 2020 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 08 квітня 2020 року щодо  ОСОБА_1 - без змін. 
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського
апеляційного суду                                                                                 В.О.  Габрієль