ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року	Львів	Справа № 569/17626/16-а пров. № А/857/8492/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                                                 Хобор Р.Б.,
суддів                                                                                    Затолочного В.С., Шинкар Т.І.
з участю секретаря судового засідання                                Смолинця А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року, ухвалене колегією суддів: головуючий суддя - Махаринець Д.Є., судді - Гудима Н.С., Зозуля Д.П. у м. Рівне в порядку письмового провадження за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами у справі № 569/17626/16а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області про зобов`язання здійснити перерахунок пенсії, 

                                                         В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із заявою про перегляд за виключними обставинами постанови Рівненського міського суду Рівненської області  від 22.11.2017 року, у якій просить суд скасувати постанову Рівненського міського суду Рівненської області  від 22.11.2017 року в справі № 569/17626/16а та прийняти рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю, а саме, зобов`язати відповідача провести перерахунок пенсії за вислугу років, згідно з довідкою прокуратури Рівненської області від 28.12.2016 року № 1076/10 про заробітну плату, відповідно до частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру», з розрахунку 90% від суми місячного заробітку, без обмеження граничної суми пенсійної виплати, з урахуванням раніше проведених виплат, починаючи з 01.01.2016 року.
У обґрунтування вимог заяви ОСОБА_1 зазначає те, що рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 року № 7-р(ІІ)/2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, яким було передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, що, на думку ОСОБА_1 , є підставою для перегляду постанови Рівненського міського суду Рівненської області  від 22.11.2017 року в справі № 569/17626/16а за виключними обставинами..
Оскільки при розгляді адміністративної справи № 569/17626/16а суд застосував положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, які вказаним рішенням Конституційного Суду України визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), то, на думку заявниці, постанову Рівненського міського суду Рівненської області  від 22.11.2017 року в справі № 569/17626/16а належить скасувати і задовольнити адміністративний позов.
Заявниця вважає, що рішення Конституційного суду України від 13.12.2019 року № 7-р(ІІ)/2019, яким визнано неконституційними положення закону, є виключною обставиною, яка має істотне значення для перегляду судового рішення.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області про зобов`язання здійснити перерахунок пенсії задоволено частково.
Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 22.11.2017 року у справі № 569/17626/16-а скасовано.
Прийнято нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання незаконним рішення про відмову у перерахунку пенсії та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії задоволено частково.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області перерахувати з 13.12.2019 року та виплатити з урахуванням раніше виплачених сум на користь ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VІІ, з врахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-р(ІІ)/2019 від 13.12.2019 року, на підставі довідки прокуратури Рівненської області № 1076/10 від 28.12.2016 року в розмірі 90% середньомісячної  заробітної плати без обмеження граничного розміру пенсії.
В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із цим рішенням суду першої інстанції, його оскаржило Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, подавши апеляційну скаргу у якій просить скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року та прийняти постанову про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами.
У обґрунтування вимог апеляційної скарги управління зазначає, що суд першої інстанції невірно розтлумачив норми матеріального права щодо дії рішення Конституційного Суду України в часі та можливості перегляду за виключними обставинами рішення суду щодо правовідносин, які склались до прийняття Конституційним Судом України рішення про визнання певних правових положень неконституційними.
Вважає, що рішення Конституційного Суду України № 7-р(ІІ)/2019 від 13.12.2019 року на спірні правовідносини не може вплинути, оскільки такі виникли до прийняття вказаного рішення Конституційним Судом України, а останнє не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності.
Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та отримує пенсію за вислугою років, відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 року.
21.12.2016 року звернулася до відповідача із заявою про прийняття рішення щодо перерахунку її пенсії на підставі Закону України «Про прокуратуру» та з урахуванням довідки прокуратури Рівненської області № 18-610 вих.16 від 16.12.2016 року, у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівників прокуратури.
27.12.2016 року відповідач прийняв рішення № 18/463-7707, яким відмовив ОСОБА_1 в перерахунку пенсії, посилаючись на п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213, згідно з яким з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених, зокрема Законом України «Про прокуратуру, не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються. Вважає, що відповідач безпідставно відмовив їй у перерахунку пенсії, оскільки при перерахунку пенсії необхідно застосовувати норми законодавства, які діяли на момент призначення пенсії. 
Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 22.11.2017 року у справі № 569/17626/16-а в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Рівненського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання незаконним рішення відповідача про відмову у перерахунку пенсії № 18/463-7707 від 27.12.2016 року та зобов`язання здійснити перерахунок і виплату пенсії з 01 січня 2016 року - відмовлено.
Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2018 року у справі № 569/17626/16-а апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 22.11.2017 року без змін.
При прийнятті рішення за результатами розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що з набранням чинності 15 липня 2015 року Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII) втратили чинність положення статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-XII (далі - Закон № 1789-XII) щодо перерахунку пенсії працівникам прокуратури.
Закон № 1697-VII не містить аналогічної норми, яка б визначала умови та порядок перерахунку пенсій у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури. Визначення таких умов та порядку покладено на Кабінет Міністрів України частиною 20 статті 86 Закону № 1697-VII та пунктом 13 Розділу ХІІІ Перехідних положень Закону № 1697-VІI.
Оскільки на момент звернення позивачки за перерахунком пенсії Кабінет Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт не прийняв, а відповідач по справі є територіальним органом виконавчої влади, який керується у своїй діяльності  Конституцією  та законами України, указами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідач не мав правових підстав здійснювати перерахунок пенсії позивачеві на умовах та в порядку, закріплених нормою статті 50-1 Закону № 1789-XII.
Приймаючи рішення у цій справі за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що перегляд судового рішення за виключними обставинами у зв`язку з застосуванням судом при вирішенні справи норм закону, які суперечать Конституції України, спрямований саме на виправлення судової помилки. За інших умов право особи ініціювати перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України не можливо було б реалізувати, оскільки у будь-якому випадку ухвалення судового рішення передуватиме факту встановлення Конституційним Судом України неконституційності (конституційності) правової норми або її окремого положення.
Крім того, норма пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України, на думку суду першої інстанції, містить чіткі підстави, за наявності яких судовий спір може бути відновлено і остаточне судове рішення може бути переглянуто за виключними обставинами. Отже, встановивши, що у судовому спорі наявні вищезазначені підстави, особа може в великою долею вірогідності передбачати своє право подати відповідну заяву. При цьому, жодних посилань на взаємозв`язок та взаємозалежність такого права від дати ухвалення рішення Конституційним Судом України дана норма не містить.
Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.
Рішенням Другого сенату Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
Крім того, Конституційний Суд України встановив наступний порядок виконання цього рішення: 
- частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;
- частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції: «призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».
Відповідно до пункту 1 частини 5 статті 361 КАС підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.
Водночас статтею 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 13 грудня 2019 року.
Отже, з 13 грудня 2019 року прокурори мають право на перерахунок пенсії відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що визнання неконституційними певних положень чинного законодавства в подальшому, не може мати наслідком визнання протиправними дій/рішень відповідача, які були вчинені/прийняті до визнання таких норм неконституційними, оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, а тому не наділений повноваженнями не враховувати чинні на час прийняття відповідного рішення норми законодавства.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, яка входить до складу палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав, в постанові від 17.12.2019 року у справі № 808/2492/18, відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами, зазначив, що наявність рішення Конституційного Суду України не змінює правового регулювання спірних правовідносин та не доводить факту допущення судом помилки під час розв`язання спору. На час виникнення спірних правовідносин та на час ухвалення рішення судом закон був чинним та підлягав застосуванню.
В постанові від 25.07.2019 року у справі № 804/3790/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, що належить до палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян, відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами, висловив правову позицію про те, що рішення Конституційного Суду України на спірні правовідносини не може вплинути, оскільки такі виникли до прийняття зазначеного рішення Конституційного Суду України, а останнє не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності.
Таким чином, підхід, сформований рішеннями Верховного Суду, не визнає права на перегляд за виключними обставинами судових рішень з підстав, передбачених п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України, з тої причин, що на момент ухвалення судових рішень норма закону, згодом визнана неконституційною, була чинною.
Пунктом 1 частиною 4 статті 368 КАС України визначено, що за результатами перегляду рішення, ухвали за виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.
Зважаючи на те, що Конституційний Суд України визначив, що частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність та не встановив ретроспективну дію рішення від 13 грудня 2019 року, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами.
У зв`язку з цим, на думку апеляційного суду, рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 22.11.2017 року у справі № 569/17626/16а за виключними обставинами необхідно відмовити та залишити цю постанову в силі.
Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
При цьому, пунктом 1 частиною 4 статті 368 КАС України визначено, що за результатами перегляду рішення, ухвали за виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.
З огляду на те, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального справа, що мають значення для правильного вирішення справи, апеляційнускаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами з вищевикладених мотивів. 
Судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 368, 369 Кодексу адміністративного судочинства  України, суд

                                                 П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області задовольнити.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року у справі № 569/17626/16а скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 22.11.2017 року у справі № 569/17626/16а за виключними обставинами відмовити.
Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 22.11.2017 року у справі № 569/17626/16а залишити в силі.
Постанова за наслідками провадження за виключними обставинами може бути оскаржена в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	В. С. Затолочний 	
 	 	Т. І. Шинкар  	
Повний текст постанови складений  11.08.2020 року