УХВАЛА

23 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 560/3586/19
адміністративне провадження № К/9901/16604/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Шишова О.О., 
суддів - Дашутіна І.В., Яковенка М.М. 
перевіривши касаційну скаргу Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба
на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 січня 2020 року
та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2020 року
у справі № 560/3586/19
за позовом Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба 
до ОСОБА_1 
про стягнення коштів,

установив:

Харківський національний університет Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив суд:
- поновити строк звернення до адміністративного суду Харківському національному університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба через поважність пропуску.
- стягнути з громадянина ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба суму у розмірі 75 328 грн 11 коп. на відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням під час навчання.
- стягнути з громадянина ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету повітряних сил ім. Івана Кожедуба, як відшкодування витрат на сплату судового збору, суму у розмірі - 1921 грн.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03 січня 2020 року, яку залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2020 року позовну заяву    - повернуто.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подав до Верховного Суду касаційну скаргу. 

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд дійшов до наступного.
Відповідно до частини другої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пунктах 3, 4, 5, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Згідно із пунктом 5 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Положеннями пункту 2 частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивач, у наданий судом десятиденний строк,        не виконав вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції, враховуючи наступне.
Положеннями п. 3 ч. 1    ст. 171 КАС України    передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями    160,    161,    172    цього    Кодексу.
Норми статей    160,    161 КАС України    не містять виключень і поширюються на всі випадки звернення до суду з позовною заявою, у зв`язку з чим недотримання положень цих норм свідчить про невідповідність позовної заяви вимогам Закону. Вимоги, що пред`являються до змісту позовної заяви, чітко визначені у    ст.160 КАС України.
Суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статями    160,    161,    172    цього    Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
При цьому, позовні вимоги і обставини в їх обґрунтування мають викладатися лаконічно, чітко, зрозуміло та у відповідності до ч. 1    ст. 5 КАС України.
Відповідно до ч.1    ст.169 КАС України    суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст.    160,    161    цього    Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.        Таким чином, якщо позивач не дотримав якоїсь із вимог до позовної заяви і відсутність певної інформації не дає можливості суду вирішити питання про відкриття провадження в адміністративній справі та виконати обов`язок з повідомлення про це осіб, які беруть участь у справі, суд залишає позовну заяву без руху і пропонує позивачеві виправити виявлені недоліки.
Стаття 160 КАС України    стандартизує структуру позовної заяви - містить перелік загальних для всіх позовних заяв елементів (реквізитів), які дають необхідну інформацію для вирішення судом питання про відкриття провадження в адміністративній справі.
Крім того, суд не повинен тлумачити положення статті у такий спосіб, щоб створювати штучні перешкоди для доступу до правосуддя в адміністративній справі, а також, застосовуючи положення ст.160,161 КАС України, формально підходити до цих норм, у зв`язку з чим позовні заяви безпідставно залишати без руху та повертати.
За змістом ч.6    ст.161 КАС України    у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Згідно з ч.1    ст.123 КАС України    у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Частиною 2    ст.123 КАС України    передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву. 
Таким чином, повернення позовної заяви є видом юридичної відповідальності особи за порушення строків на звернення з позовною заявою.
Як було установлено судами попередніх інстанцій, ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року позовну заяву Харківського національного університету Повітряних сил ім. Івана Кожедуба         було залишено без руху, а позивача повідомлено про необхідність у десятиденний строк з дня отримання ухвали від 14 листопада 2019 року усунути недоліки у позовній заяві та роз`яснено, що в разі не усунення недоліків позовна заява буде йому повернута.
Підставою для залишення позовної заяви без руху був пропуск позивачем строку звернення до суду, та ненадання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з зазначенням підстав для поновлення строку та доказів на їх підтвердження. 
Позивач копію ухвали суду від 14 листопада 2019 року отримав 19 листопада 2019 року.
Станом на 02 січня 2020 року, тобто у наданий судом десятиденний строк, позивач не виконав вимог ухвали суду від 14 листопада 2019 року, оскільки будь-якої належним чином оформленої заяви про усунення недоліків позовної заяви з відповідними додатками (документами) для суду та відповідно до кількості учасників справи до суду не надходило.
Отже, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про невиконання вимог ухвали Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року. 
Зважаючи на вищевикладені правові норми, беручи до уваги те, що позивачем не було виконано вимоги ухвали про залишення позову без руху та не надано суду доказів, які б свідчили про існування обставин, що перешкоджали звернутись з даним позовом до суду        вчасно, з позовної заяви та доданих до неї матеріалів не встановлено підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду, суди дійшли вірного висновку, що адміністративний позов підлягає поверненню. 
Обґрунтування касаційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судами попередніх інстанцій доводів та не спростовують висновків останніх.
Враховуючи, що зміст оскаржуваних судових рішень та обставини, на які посилається скаржник в обґрунтування касаційної скарги, свідчать про правильне застосування судами норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження. 
Керуючись статтями 248, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,
ухвалив:

1 Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 січня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2020 року.

2. Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала. 
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й не оскаржується.

Суддя-доповідач                                                                         О.О. Шишов  
Судді                                                                                      І.В. Дашутін
                                                                                          М.М. Яковенко