Дата документу 26.08.2020 Справа № 317/1484/19

Запорізький апеляційний суд

Єдиний унікальний №317/1484/19                          Головуючий в 1-й інстанції: Ачкасов О.М.
Провадження №22-ц/807/1968/20                                          Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.        

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року                         м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді - доповідача:                         Подліянової Г.С.
суддів:                                                 Гончар М.С.
                                                        Маловічко С.В.
за участю секретаря:                           Семенчук О.В.
              
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 23 березня 2020 року про відмову у забезпеченні позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого садівничого кооперативу «Орбіта-Кран», третя особа - Державне підприємство «Запорізьке лісомисливське господарство» про визнання частково недійсним рішення загальних зборів,-

В С Т А Н О В И В:

 
В квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Обслуговуючого садівничого кооперативу «Орбіта-Кран», третя особа - Державне підприємство «Запорізьке лісомисливське господарство» про визнання частково недійсним рішення загальних зборів Обслуговуючого гаражноо кооперативу «Орбіта-Кран» від 24 вересня 2016 року та рішення від 25 травня 2019 року в частині виключння ОСОБА_1 із членів кооперативу та відключення будинку належного ОСОБА_1 від мереж електропостачання та технічного водопостачання. 

20 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просила суд заборонити Обслуговуючому садівничому кооперативу «Орбіта-Кран» здійснювати відключення будинку, розташованого у с. Володимирівське Запорізького району (земельна ділянка №9 ОСК «Орбіта-Кран»), належного ОСОБА_1 від мереж електропостачання та технічного водопостачання, а у випаадку такого відключення, здійснити негайне поновлення підключень електропостачання та водопостачання.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 23 березня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції,ОСОБА_1  подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 23 березня 2020 року скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 15 листопада 2019 року клопотання ОСОБА_1 задоволено частково та зупинено до набрання законної сили рішенням суду у цій справі дію рішення ОСК «Орбіта-Кран» від 25 травня 2019 року в частині відключення будинку, належного ОСОБА_1 від мереж електропостачання та технічного водопостачання, а у випадку виконання відключення здійснити негайне поновлення підключень електропостачання та технічного водопостачання. На виконання вказаної ухвали в ході примусового виконання ухвали за участю приватного виконавця та згідно акту приватного виконавця від 27 січня 2020 року, електропостачання будинку ОСОБА_1 було поновлено. Однак, 15 березня 2020 року відповідачем, всупереч ухвали суду, повторно здійснено відключення електропостачання будинку ОСОБА_1 , у зв`язку з чим вона повторно звернулась до суду з заявою про забезпечення позову, однак суд першої інстанції відмовив у задоволенні вказаної заяви. Вважає, що вказана ухвала постановлена в порушення абз.2 ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавче провадження щодо якого винесено постанову про його закриття, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених Законом.

ОСОБА_1 , її представник, адвокат Сердюченко В.В., Державне підприємство «Запорізьке лісомисливське господарство», будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень (а.с.184, 190, 192 ), до апеляційного суду не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів ухвалила здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності  ОСОБА_1 , адвоката Сердюченко В.В., Державного підприємства «Запорізьке лісомисливське господарство», повідомлених належним чином про дату, час і місце розгляду справи на підставі частини другої статті 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відзив на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України сторонами не подавався.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 15 листопада 2019 року, яку залишено без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 04 березня 2020 року вже було задоволено аналогічну заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 , ухвалу суду від 15 листопада 2019 року виконано, у випадку відключення житлового будинку від електропостачання та водопостачання, ОСК «Кран-Орбіта» зобов`язано здійснити поновлення підключення, повторне звернення до суду з заявою про забезпечення позову тотожного змісту суд визнав безпідставним.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки вони відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову - це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення в подальшому (п.4 Постанови "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року № 9 Пленум Верховного Суду України).

Як вбачається з наданих матеріалів, позивач звернувся до суду з позовом до Обслуговуючого садівничого кооперативу «Орбіта-Кран», третя особа - Державне підприємство «Запорізьке лісомисливське господарство» про визнання частково недійсним рішення загальних зборів.
Суд першої інстанції, виходячи з обставин, викладених у позовній заяві, дійшов правильних висновків про те, що між сторонами дійсно виник спір.

Як вбачається з матеріалів справи в листопаді 2019 року ОСОБА_1 у цій справі зверталася до суду із заявою про забезпечення позову.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 15 листопада 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.

Зупинено до набрання законної сили рішенням суду у даній справі, дію рішення Обслуговуючого садівничого товариства «Орбіта-Кран» від 25 травня 2019 року в частині відключення будинку, належного ОСОБА_1 від мереж електропостачання та технічного водопостачання, а у випадку виконання відключення здійснити негайне поновлення підключень електропостачання та водопостачання будинку, належного ОСОБА_1 . (а.с.68).

Постановою Запорізького апеляційного суду від 04 березня 2020 року апеляційну скаргу Обслуговуючого садівничого кооперативу «Орбіта-Кран» залишено без задоволення. Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 15 листопада 2019 року по цій справі залишено без змін. (а.с. 128-131).

З заяви про забезпечення позову, поданої ОСОБА_1 20 березня 2020 року вбачається, що вона просить вжити заходи забезпечення позову у вигляді заборони Обслуговуючому садівничому кооперативу «Орбіта-Кран» здійснювати відключення будинку, розташованго у с. Володимирівське, Запорізького району (земельна ділянка № НОМЕР_1 ОСК «Орбіта - Кран»), належного ОСОБА_1 від мереж електропостачання та технічного водопостачання, а у випадку такого відключення, здійснити негайне поновлення підключень електропостачання та водопостачання.(а.с.142-145).

Оскільки ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 15 листопада 2019 року, яка залишена без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 04 березня 2020 року, було зупинено до набрання законної сили рішенням суду у даній справі, дію рішення Обслуговуючого садівничого товариства «Орбіта-Кран» від 25 травня 2019 року в частині відключення будинку, належного ОСОБА_1 від мереж електропостачання та технічного водопостачання, тобто дане забезпечення діє до набрання рішення суду у даній справі, оже повторно забезпечувати позов ОСОБА_1 у той самий спосіб не має необхідності. 

З огляду на зазначене, суд суд першої інстанції дійшов правильних висновків про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, у зв`язку з тим, що дію рішення Обслуговуючого садівничого товариства «Орбіта-Кран» від 25 травня 2019 року в частині відключення будинку, належного ОСОБА_1 від мереж електропостачання та технічного водопостачання, було зупинено до набрання законної сили рішення у даній справі. 

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_1 не довела необхідність забезпечення позову шляхом заборони ОСК«Орбіта-Кран» здійснювати відключення будинку, розташовпаного в с. Володимирівське Запорізького району від мережі електропостачання та технічного водопостачання за наявності судового рішення, яке набрало законної сили щодо зупинення рішення ОСК «Орбіта-Кран» від 25 травня 2010 року в частині відключення належного ОСОБА_1 будинку від мереж електропостачання та технічного водопостачання, а у випадку виконання відключення здійснити його негайне поновлення підключень.

Саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість вчинення дій, що можуть створити перешкоди у виконанні судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою та беззаперечною підставою для задоволення відповідної заяви.

Крім того, матеріали справи не містять належних доказів, які б свідчили про те, що ОСК«Орбіта-Кран» не виконує Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 15 листопада 2019 року.

Відповідно до положень статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службовиї осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Отже, суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, правильно встановив характер спірних правовідносин та застосував норми матеріального права, які їх регулюють.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що оскаржуване рішення суду не може бути скасовано з одних лише формальних міркувань, а також звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи наведене, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в повному обсязі, оскільки їх обґрунтування не мають правового значення для вирішення даного спору та правильність висновків районного суду щодо відмови у задоволенні позову не спростовують.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому ухвала залишається без змін, що відповідає приписам ст.375 ЦПК України.

Керуючись ст. ст.367, 374,375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 23 березня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 28 серпня 2020 року

Головуючий, суддя 	Суддя 	Суддя	
Подліянова Г.С.	Гончар М.С.	Маловічко С.В.