ПОСТАНОВА
Іменем України

23 червня 2020 року 
м. Київ
справа № 825/1545/18
адміністративне провадження № К/9901/60286/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого – Стародуба О.П., 
суддів – Єзерова А.А., Кравчука В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.05.2018р. (суддя – Баргаміна Н.М.) та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 02.08.2018р. (судді – Костюк Л.О., Літвіна Н.М., Троян Н.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в :
У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України пункт 20 від 02.03.2018р., оформленого протоколом №26, про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги йому, як інваліду війни ІІІ групи, інвалідність якого пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії;
зобов`язати Міністерство оборони України призначити йому одноразову грошову допомогу, як інваліду війни, ІІІ групи у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2018р., відповідно до пп. «б» п. 1 ст. 162 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і Порядку №975;
зобов`язати Міністерство оборони України перерахувати на рахунок Чернігівського обласного військового комісаріату суму одноразової грошової допомоги, як інваліду війни ІІІ групи, для подальшої виплати йому цієї допомоги;
зобов`язати Чернігівський обласний військовий комісаріат виплатити йому суму одноразової грошової допомоги, як інваліду війни ІІІ групи, у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2018р., відповідно до пп. «б» п. 1 ст. 162 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і Порядку №975.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та Порядку від 25.12.2013р. №975. Проте у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги йому було відмовлено. Вважає дії відповідача протиправними та такими, що порушують його право на соціальний захист та отримання належної грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому інвалідності ІІІ групи, оскільки законодавець в пункті 6 Порядку передбачив можливість для отримання військовослужбовцем інвалідності також і після звільнення  з військової служби внаслідок причин, вказаних в цьому пункті.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.05.2018р., яке залишено без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.08.2018р., позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України пункт 20 від 02.03.2018р., оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №26, про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги позивачу, як особі з інвалідністю ІІІ групи, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Зобов`язано Міністерство оборони України призначити позивачу одноразову грошову допомогу, як особі з інвалідністю ІІІ групи, у розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
З ухваленими у справі рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився відповідач – Міністерство оборони України, звернувся до суду з касаційною скаргою, в   якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просив скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.
В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що інвалідність позивачу встановлена більше ніж через три місяці після звільнення зі служби, а тому позивач не має права на виплату одноразової грошової допомоги на підставі статті 16 Закону №2011-ХІІ та Порядку №975.
Крім того, посилається на те, що позивачем не надано до відповідача жодного документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. За відсутності вказаних документів неможливо визначити право позивача на отримання одноразової грошової допомоги.
Відзиву на касаційну скаргу до суду не надходило.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, в ході розгляду справи по суті судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач проходив строкову військову службу в лавах Збройних Сил СРСР у період з 21.10.1984р. по 14.02.1987р., що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_1 . (а.с. 8 – 12)
Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 13.06.2017р. №1689 захворювання позивача пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії. (а.с. 13)
Згідно довідки до Акту огляду МСЕК серії АВБ №032570 позивачу при первинному огляді 06.07.2017р.  встановлено ІІІ групу з 26.06.2017р., захворювання позивача пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Інвалідність встановлено на строк до 01.08.2018р. із визначенням дати її переогляду 06.07.2018р. (а.с. 14)
Згідно довідки Срібнянського об`єднаного районного військового комісаріату від 11.09.2017р. №110 позивач дійсно є учасником бойових дій, та приймав участь в бойових діях з 02.02.1985р. по 14.02.1987р. в складі військової частини пп 65753. (а.с. 20)
20.09.2017р. позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. (а.с. 15)
Листом від 22.09.2017р. №5/3340с Чернігівський обласний військовий комісаріат повідомив позивача про те, що відповідно до пп 6 п. 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції Закону №1774-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017р., одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю строкової служби інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової служби не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби. (а.с. 16)
Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.10.2017р. у справі №750/9287/17, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.01.2018р., позов задоволено.
Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 про повернення документів позивача щодо виплати йому одноразової грошової допомоги як інваліду ІІІ групи, інвалідність якого пов`язана з виконанням обов`язків військової служби без реалізації.
Зобов`язано Чернігівський обласний військовий комісаріат відповідно до п. 13 Порядку №975 прийняти, оформити та подати до розпорядника бюджетних коштів – Міністерства оборони України висновок з доданими до нього документами про виплату позивачу одноразової грошової допомоги, як інваліду війни ІІІ групи, інвалідність якого пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, передбаченої статтею 16 Закону України Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 02.03.2018р. №26 позивач не має права на одержання одноразової грошової допомоги, оскільки згідно пп. 6 п. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається військовослужбовцям строкової служби у разі, якщо інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мало місце в період проходження служби, настала не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, а інвалідність позивачу встановлено понад 3-місячний термін. (а.с. 18)
Вважаючи дії відповідачів протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку №975. При цьому суд виходив з того, що право на отримання одноразової грошової допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби незалежно від часу настання інвалідності та часу звільнення. Враховуючи те, що позивач, який отримав захворювання, що пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, проходив саме строкову військову службу, то до спірних правовідносин слід застосовувати підпункт 6 пункту 2 статті 16, пункт 2 статті 162 Закону та підпункт 3 пункту 6 Порядку № 975 в редакції станом на час встановлення позивачу III групу інвалідності, тобто 06.07.2017р.
Таким чином, позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.
Крім того, суди виходили з того, що позивач надав до військового комісаріату усі необхідні документи, передбачені Порядком № 975, відтак, має право на отримання одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності IІІ групи, яка настала внаслідок захворювання та пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.
З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів не погоджується, виходячи з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», тут і далі в редакції чинній на час встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 
На момент встановлення позивачу інвалідності ІІІ групи діяв Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975.
Відповідно до абзацу 2 пункту 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Пунктом 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців» №2011-ХІІ передбачено, що дія цього Закону поширюється і на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
До моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774-VIII від 06.12.2016р. право на одноразову грошову допомогу мали всі військовослужбовці, незалежно від виду проходження військової служби.
Проте з 01.01.2017р., після набрання чинності Закону №1774-VIII, для військовослужбовців строкової військової служби встановлено окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до яких обмежено проміжок часу у який, у разі настання інвалідності, виникає право військовослужбовців строкової військової служби на отримання одноразової грошової допомоги і такий проміжок часу визначений періодом проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби. 
У разі встановлення інвалідності в період дії зазначеної редакції статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця строкової військової служби не виникає. (пункт 6 частини 2 статті 16 Закону №2011-ХІІ)
Вказаним Законом №1774-VIII від 06.12.2016р. також внесені зміни до пунктів 4 та 5 частини 2 статті 16 Закону №2011-ХІІ, відповідно до яких зазначені положення починаючи з 01.01.2017р. на військовослужбовців строкової служби не поширюються.
Судами встановлено, що позивач проходив строкову військову службу, інвалідність ІІІ групи йому встановлено 06.07.2017р., тобто після набуття чинності Законом №1774-VIII та під час дії внесених законодавчих змін, а тому передбачені законом підстави для виплати позивачу одноразової грошової допомоги відсутні.
Питання застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах уже вирішувалось Верховним Судом у постановах Верховного Суду від 31.01.2019р. у справі №820/4526/18, від 20.11.2018р. у справах №820/1670/18, №820/1028/18 та №820/1389/18 і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від висловлених у ній висновків.
Відповідно до частини 1 статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. 
Відповідно до частини 3 цієї статті неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. 
За таких обставин, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з прийняттям у справі нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Керуючись статтями 345, 349, 351, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.05.2018р. та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 02.08.2018р. скасувати.
В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                
О.П. Стародуб                                        
А.А. Єзеров
В.М. Кравчук