ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1575/20 Справа № 199/6864/13-ц 	  	Головуючий у першій інстанції: Якименко Л. Г. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2020 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого -                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,
при секретарі                        Догоновій О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1  -  ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Петренко Катерина Володимирівна, про визнання заповіту недійсним, - 

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що він є сином ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на все належне йому майно. За своє життя ОСОБА_4 11.10.2006 року склав заповіт, яким усе належне йому майно заповідав сину ОСОБА_1 . При оформленні спадщини, позивачу стало відомо про наявний іще один заповіт від 25.12.2010 року, який, нібито, складений його батьком ОСОБА_4 на користь відповідача ОСОБА_3 . Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , батько на користь сина склав заповіт, а відповідач по відношенню до спадкодавця є сторонньою особою, тому заповіт від 25.12.2010 року був підписаний не самим заповідачем ОСОБА_4 , який за станом здоров`я та значним погіршенням зору не міг підписати такий заповіт. Тому позивач, уточнивши позовні вимоги, просив визнати недійсним заповіт від 25 грудня 2010 року від імені ОСОБА_4 , складений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петренко К.В., зареєстрований в реєстрі за №2393 (а.с. 27-28 т.2). 
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного. 
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно Кіровським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 13.01.2015 року (а.с. 55 т.3). 
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та постійно проживає у сел. Ягідне Ягодинського району Магаданської області Російської Федерації (а.с. 3, 5 т.1).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Амур-Нижньодніпровським відділом ДРАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 06.05.2011 року, актовий запис №775 (а.с.13 т.1).
Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на все належне йому майно. 
За своє життя ОСОБА_4 11.10.2006 року склав заповіт, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу В.В. Мішекіним, реєстровий номер 6467, яким все належне йому майно заповідав сину ОСОБА_1 (а.с.8 т.1). 
Також встановлено, що 25 грудня 2010 року ОСОБА_4 було складено заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петренко К.В., реєстровий №2393, відповідно до якого все своє майно заповів на користь ОСОБА_3 (а.с.7 т.1).
Згідно копії спадкової справи №496/2011 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , із заявами про прийняття спадщини, зокрема, звернулись: 28.05.2011 року позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 відповідач ОСОБА_3 (а.с. 20 - 176 т. 3).

Апеляційним судом встановлено, що у даній справі вирішувались наступні клопотання представника позивача щодо призначення судових експертиз:
1. За клопотанням представника позивача ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.03.2014 року у даній справі було призначено судову-психіатричну експертизу на вирішення якої поставлені наступні питання: 
- чи могло привести вживання ОСОБА_4 знеболювальних лікарських препаратів на протязі останнього року життя до розладу його психічного стану?
- чи міг керувати своїми діями та усвідомлювати їх значення в момент підписання заповіту від 25.12.2010 року ОСОБА_4 ?
- чи знаходився ОСОБА_4 в момент підписання заповіту від 25.12.2010 року у стані психічного розладу під впливом сильнодіючих знеболювальних медичних препаратів або інших чинників?
- чи міг ОСОБА_4 усвідомлювати свої дії та надавати звіт своїм діям станом на 25.12.2010 року? (а.с. 42 т. 1).
Відповідно до акту №24 від 26.06.2014 року амбулаторної (посмертної) судово-психіатричної експертизи,  ОСОБА_4 за життя в період часу, який цікавить суд (на момент складання заповіту 25 грудня 2010 року ), будь-яким психічним розладом не страждав. За своїм психічним станом в той період часу він розумів значення своїх дій і міг керувати ними (а.с. 53 - 54 т. 1).
2. За клопотанням представника позивача ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.08.2014 року у даній справі було призначено почеркознавчу експертизу на вирішення якої поставлені наступні питання: 
- виконані рукописні записи та підписи у заповітах від імені ОСОБА_4 від 11.10.2006 року, 25.12.2010 року однією і тією ж особою - ОСОБА_4 або іншими особами з наслідуванням підпису ОСОБА_4 ?
- якщо виконані рукописні записи та підписи у заповітах від імені ОСОБА_4 від 11.10.2006 року та 25.12.2010 року однією і тією ж особою - ОСОБА_4 , то чи могли бути рукописні текст та підписи у заповіті від імені ОСОБА_4 від 25.12.2010 року виконаними у зміненому стані, а саме під час дії сильнодіючих чи знеболювальних препаратів або інших чинників?
- чи змінювався почерк ОСОБА_4 з роками, та які цьому могли бути причини?
Витрани пов`язані з оплатою ексертизи були покладені на позивача ОСОБА_1 (а.с. 69 т. 1).
Дніпропетровським НДІ судових експертиз 14.04.2015 року відповідне наглядове провадження №4360-14 за вищевказаною ухвалою місцевого суду від 12.08.2014 року було закрите без виконання судової почеркознавчої експертизи у зв"язку з невнесенням позивачем ОСОБА_1 коштів за проведення експертизи та ненаданням додаткових матеріалів, що були витребувані експертом  (а.с. 97 т. 1).
3. За клопотанням представника позивача ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.03.2015 року у даній справі було призначено почеркознавчу експертизу (а.с. 111 т.1).
Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи №2319-15 від 03.08.2015 року, складеного судовим експертом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз:
- підпис від імені ОСОБА_4 в графі « Підпис » та рукописні записи "Прочитано мною в слух и собственно ручно подписано" у заповіті ОСОБА_4 від 11.10.2006 року, що виконаний на нотаріальному бланку серії ВЕС №459319 , посвідчений приватним нотаріусом Мішекіним В.В. та зареєстрований в реєстрі за №6467 - виконані ОСОБА_4 ; 
- повідомлено про неможливість надання висновку почеркознавчої експертизи в частині  питань стосовно заповіту ОСОБА_4  від 25.12.2010 року  через невиконання клопотання експерта про надання оригіналу вказаного заповіту  (а.с. 114-123 т.1).
4. За наступним клопотанням представника позивача ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.09.2015 року у даній справі було призначено повторну судову почеркознавчу експертизу (а.с. 133 т.1); витрати пов`язані з проведенням судової почеркознавчої експертизи були покладені на позивача ОСОБА_1 .
Згідно листа Дніпропетровського НДІ судових експертиз від 26.01.2015 року наглядове провадження за вищевказаною ухвалою місцевого суду від 17.09.2015 року закрите без виконання судової почеркознавчої експертизи у зв"язку з невнесенням позивачем ОСОБА_1 коштів за проведення експертизи (а.с. 143 т. 1).
5. За п"ятим клопотанням представника позивача від 22.03.2016 року (а.с. 158 т. 1) ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.03.2016 року у даній справі призначено повторну судову почеркознавчу експертизу (а.с. 160 т.1).
Відповідно до повідомлення №1712-16 від 23.06.2016 року Дніпропетровського НДІ судових експертиз, висновок судово-почеркознавчої експертизи надати неможливо через невиконання клопотання експерта (а.с. 167 - 168 т.1).
6. За наступним клопотанням представника позивача від 31.10.2017 року (а.с. 33 т. 2) ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31.10.2017 року у даній справі призначено додаткову судову почеркознавчу експертизу (а.с. 35 т.2).
Згідно з висновком експерта №3476-18 від 04.12.2018 року за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи, проведеної Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз на підставі ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 31.10.2017 року, встановлено, що рукописні записи та підписи від імені  ОСОБА_4 у заповітах від 11.10.2006 року та від 25.12.2010 року виконані самим ОСОБА_4  (а.с. 72-82 т.2). 
7. 10 липня 2019 року представником позивача було подане до місцевого суду клопотання про призначення повторної експертизи судової почеркознавчої (а.с. 150 - 152 т. 2). На вирішення експертизи позивач просив поставити наступне питання:
- чи виконані записи та підписи від імені ОСОБА_4 у заповітах від 11.10.2006 року та 25.12.2010 року однією і тією ж особою - ОСОБА_4 або іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_4 ?
Матеріали цивільної справи не містять письмового процесуального документу щодо розгляду даного клопотання судом першої інстанції. 
       Клопотання представника позивача з аналогічним змістом подане 16.06.2020 року суду апеляційної інстанції. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16.06.2020 року у задоволенні даного клопотання представника позивача ОСОБА_1 відмовлено з наведенням детального обґрунтування; ухвала апеляційного суду знаходиться в матеріалах справи. Зазначене клопотання представника позивача є немотивованим, безпідставним.
       8. Представником позивача апеляційному суду надано клопотання про призначення у справі комплексної судової експертизи для вирішення наступних питань: 
- чи міг ОСОБА_4 в силу свого захворювання та з показниками зору правого ока 0,02 сф-2,0 Д=0,09, лівого ока - 0,2 н/к самостійно прочитати та підписати заповіт 25.12.2010 року ?
- чи виконані рукописні записи та підписи у заповітах від імені ОСОБА_4 від 11.10.2006 року та від 25.12.2010 року однією і тією ж особою - ОСОБА_4 , або іншими особами з наслідуванням підпису ОСОБА_4 ? (а.с. 191-193, 205-207 т. 2).
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16.06.2020 року у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про призначення комплексної судової експертизи відмовлено з наведенням детального обгрунтування; дане клопотання представника позивача є немотивованим, безпідставним та перебуває на межі із зловживанням процесуальними правами. 

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 
Частиною 1 статті 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 2 ст. 1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.
Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. 
       Частинами 1, 2 ст. 215 діючого ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, де закріплено, що зміст правочину не має суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного судочинства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, правочин, що вчиняється батьками не може суперечити правам та інтересам їх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей; недійсним також є правочин, якщо його недійсність встановлена законом. 
Статтею 1247 ЦК України встановлено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. 
Згідно ч. 1 ст. 1248 ЦК України, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. 
Частиною 2 вказаної вище статті визначено, що нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу). 
Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним (ч. 1 ст. 1257 ЦК України). 
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що оспорюваний заповіт укладений у належній письмовій нотаріальній формі; приймаючи також до уваги висновок судової почеркознавчої експертизи №3476-18 від 04.12.2018 року, де встановлено, що рукописні записи та підписи від імені ОСОБА_4 у оспорюваному заповіті від 25.12.2010 року виконані самим ОСОБА_4 ; враховуючи, що, відповідно до акту №24 від 26.06.2014 року амбулаторної (посмертної) судово-психіатричної експертизи, ОСОБА_4 за життя, на момент складання заповіту 25 грудня 2010 року , будь-яким психічним розладом не страждав, за своїм психічним станом в той період часу він розумів значення своїх дій і міг керувати ними, - колегія, з урахуванням вимог і доводів позовної заяви та уточненої позовної заяви позивача, дійшла висновку про невстановлення ознак недійсності (нікчемності) оспорюваного заповіту. Заявлений позов є безпідставним та недоведеним, тому рішення місцевого суду підлягає залишенню без змін. 
Колегія наголошує, що вищенаведені висновок судової почеркознавчої експертизи №3476-18 від 04.12.2018 року та акт №24 від 26.06.2014 року амбулаторної (посмертної) судово-психіатричної експертизи, складені за результатами проведення відповідних експертиз, відповідають вимогам діючого законодавства, не містять недоліків, які б породжували сумніви у правильності та обгрунтованості зроблених висновків, узгоджуються з іншими доказами, які надані у даній справі. Крім того, при призначенні і проведенні експертиз відводи експертам не заявлялись, що підтверджується письмовими матеріалами справи, протоколами та звукозаписами судових засідань. 
Самий лише факт наявності захворювань зору у спадкодавця не свідчить про неможливість спадкодавця, на час укладення заповіту, прочитати його текст та підписати. 
Згідно змісту оспорюваного заповіту, цей заповіт записаний нотаріусом зі слів ОСОБА_4 ; заповіт до підписання прочитаний у голос особисто заповідачем ОСОБА_4 і власноручно підписаний ним у присутності нотаріуса. При укладенні заповіту нотаріусом було встановлено особу заповідача, дієздатність заповідача перевірено (а.с. 7 т.1).
Доводи апеляційної скарги про те, що у заповіті не зазначене місце та час його складання, спростовується змістом тексту оспорюваного правочину, в якому зазначається, що у зв`язку з хворобою заповідача заповіт посвідчено за місцем проживання заповідача за адресою: АДРЕСА_1 о 14 год. 41 хв. 
Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, колегія приходить до висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду - без змін. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення. 
Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2019 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий

Судді