У Х В А Л А
 
18 вересня 2020 року
м. Київ
Справа № 11-119сап20
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Анцупової Т. О., 
суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гудими Д. А., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., 
перевіривши матеріали скарги ОСОБА_1 на рішення Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) від 22 березня 2018 року, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення її Третьої Дисциплінарної палати від 22 листопада 2017 року № 3724/3дп/15-17,
УСТАНОВИЛА:
30 березня 2020 року до Великої Палати Верховного Суду надійшла скарга ОСОБА_1 на рішення ВРП від 22 березня 2018 року № 870/0/15-18 «Про залишення без змін рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 22 листопада 2017 року № 3724/3дп/15-17 про притягнення судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності» (далі - рішення № 870/0/15-18).
Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 02 квітня 2020 року скаргу ОСОБА_1  залишено без руху та надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків, а саме: скаржнику необхідно вказати інші поважні причини пропуску строку звернення до суду та надати відповідні докази, які б свідчили про наявність у останнього об`єктивних перешкод, які унеможливили своєчасну реалізацію права на звернення до суду зі скаргою в межах установленого статтею 329 Кодексу адміністративного судочинства України(далі - КАС України) строку; надати належні докази сплати судового збору.
Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 02 вересня 2020 року строк для усунення недоліків скарги продовжено.
На виконання вимог ухвали про залишення скарги без руху скаржником надіслано квитанцію від 25 березня 2020 року № 21962 про сплату судового збору в розмірі 840,80 грн з порталу http://court.gov.ua та зазначено підстави для поновлення строку звернення до суду.
Так, для поновлення строку звернення до суду скаржник просить врахувати такі обставини.
Скаржник зазначає, що 10 квітня 2018 року його представником - адвокатом Пащенко В. І. було направлено засобами поштового зв`язку на адресу Великої Палати Верховного Суду первинну скаргу на рішення ВРП № 870/0/15-18.
Жодного документу з Великої Палати Верховного Суду на адресу скаржника чи його представника за надісланою скаргою від 10 квітня 2018 року не надходило, конверт з матеріалами не повертався.
Скаржник зауважує, що у зв`язку із здійсненням на нього тиску зі сторони правоохоронних органів, а також через наявність у ЗМІ інформації про перевантаження Верховного Суду, відсутність будь-яких повідомлень та судових рішень за поданою скаргою протягом 2018-2019 років не викликало в нього жодних підозр щодо втрати листа з його скаргою.
У лютому 2020 року скаржник вирішив дізнатися про стан розгляду його справи за надісланою скаргою від 10 квітня 2019 року.
У березні 2020 року скаржник та його представник вирішили, що скоріш за все скарга від 10 квітня 2018 року не надходила до Верховного Суду.
25 березня 2020 року представником скаржника - адвокатом Пащенко В. І. було внесено зміни та доповнення до скарги від 10 квітня 2018 року та повторно направлено до Великої Палати Верховного Суду скаргу на рішення ВРП № 870/0/15-18.
Водночас скаржник зазначає, що 01 липня 2020 року його представником було зроблено адвокатський запит до поштового відділення «Дніпро94» АТ «Укрпошта» для встановлення дати вручення адресату - Великій Палаті Верховного Суду цінного листа з описом вкладення, який направлявся 10 квітня 2018 року.
У відповідь на адвокатський запит 06 липня 2020 року поштовим відділенням «Дніпро94» АТ «Укрпошта» було зазначено, що інформація про вручення відправлення зі скаргою ОСОБА_1 від 10 квітня 2018 року на рішення ВРП від 22 березня 2018 року № 870/0/15-18 відсутня.
Скаржник зауважує, що з цього можна зробити висновок, що конверт з його скаргою від 10 квітня 2018 року, який направлявся представником, загублений не з вини відправника.
Розглянувши наведені скаржником причини пропуску строку звернення до суду, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для визнання їх поважними й поновлення цього строку з огляду на таке.
Відповідно до частини сьомої статті 266 КАС України на рішення Вищої ради правосуддя, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення її Дисциплінарної  палати, може бути подана скарга до Великої Палати Верховного Суду. Така скарга розглядається за правилами касаційного провадження, встановленими цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Згідно із частиною другою статті 329 КАС України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Великою Палатою Верховного Суду встановлено, що 22 березня 2018 року ВРП прийняла рішення № 870/0/15-18, яким залишила без змін рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 22 листопада 2017 року № 3724/3дп/15-17 про притягнення судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.
Як слідує зі змісту оскаржуваного рішення № 870/0/15-18, суддя ОСОБА_1 був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, а у пленарне засідання ВРП прибула його представник - адвокат Пащенко В. І.
Отже, скаржник повинен був дізнатися про порушення оскаржуваним рішенням ВРП своїх прав та інтересів ще у березні 2018 року.
Однак до суду з відповідною скаргою скаржник звернувся лише 25 березня 2020 року, тобто із значним пропуском установленого процесуальним законом місячного строку.
Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.
Дотримання строків оскарження судового рішення є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.
Обставини, наведені скаржником у клопотанні про поновлення строку для подання скарги на рішення ВРП, не свідчать про існування будь-яких об`єктивно непереборних перешкод, що унеможливили звернення останнього до суду в період з 2018 по 2020 рік.
Посилання скаржника на те, що 10 квітня 2018 року ним було направлено первинну скаргу на рішення № 870/0/15-18, однак конверт зі скаргою, як зазначає останній, загубився, Велика Палата Верховного Суду не бере до уваги, оскільки останнім не надано належних доказів направлення цієї скарги (докази приймання поштового відправлення; розрахунковий документ, що підтверджує надання послуг поштового зв`язку; довідку оператора поштового зв`язку тощо).
Крім того, у своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини у п. 41 зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є обмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження   виправдовують   втручання у принцип res judicata.
Отже, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Подаючи первинну скаргу 10 квітня 2018 року, скаржником не наведено належного обґрунтуванням того, чому впродовж майже двох років останній не вживав жодних заходів, щоб дізнатися про стан розгляду його скарги та не цікавився чи відкрито провадження за його скаргою.
Водночас Велика Палата Верховного Суду зауважує, що згідно наданої відповіді поштового відділення «Дніпро 94» АТ «Укрпошта» від 06 липня 2020 року інформація про вручення відправлення зі скаргою ОСОБА_1 від 10 квітня 2018 року адресату (Великій Палаті Верховного Суду) відсутня.
Крім того, як на підставу для поновлення строку звернення до суду скаржник повторно посилається на рішення КонституційногоСуду України від 11 березня 2020 року № 4-р/2020, яким проголошено, що дисциплінарне провадження не повинне передбачати жодних оцінок судових рішень, оскільки такі рішення підлягають апеляційному перегляду, а також повинні існувати фільтри для розгляду безпідставних по суті скарг.
Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що цьому аргументу скаржника вже надавалась оцінка в ухвалі про залишення скарги без руху і останній був визнаний неповажною причиною пропуску строку звернення до суду.
Отже, розглянувши наведені скаржником доводи, Велика Палата Верховного Суду вважає, що вони не є достатніми для поновлення строку на оскарження рішення ВРП № 870/0/15-18.
За правилами пункту 4 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.
З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що оскільки скарга ОСОБА_1 на рішення Вищої ради правосуддя від 22 березня 2018 року, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення її Третьої Дисциплінарної палати від 22 листопада 2017 року № 3724/3дп/15-17, надійшла до Великої Палати Верховного Суду поза межами строку, визначеного процесуальним законом, а наведені підстави для поновлення цього строку визнані неповажними, у відкритті провадження за скаргою слід відмовити.
Ураховуючи викладене та керуючись статтями 248, 266, 333 КАС України, Велика Палата Верховного Суду
УХВАЛИЛА:
1. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду відмовити.
2. Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Вищої ради правосуддя від 22 березня 2018 року, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення її Третьої Дисциплінарної палати від 22 листопада 2017 року № 3724/3дп/15-17.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
 
Суддя-доповідач                                                                                      Т. О. Анцупова
 
Судді:                            Н. О. Антонюк                                                     Л. М. Лобойко    
                                  С. В. Бакуліна                                                      Н. П. Лященко
                                              В. В. Британчук                                                   О. Б. Прокопенко
                                  Ю. Л. Власов                                                       В. В. Пророк
                                              Д. А. Гудима                                                       Л. І. Рогач
                                  Ж. М. Єленіна                                                      О. М. Ситнік
                                              О. С. Золотніков                                                 О. С. Ткачук
                                              О. Р. Кібенко                                                       В. Ю. Уркевич
                                  В. С. Князєв