Ухвала
Іменем України 
04 серпня 2020 року
м. Київ
справа № 725/3694/19
провадження№ 51-2577 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20 грудня 2019 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 03 березня 2020 року, 
встановив:
Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20 грудня 2019 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі  ст. ст. 71, 72 КК України частково приєднано  до даного покарання невідбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 січня 2019 року,  та остаточно призначене  ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. 
Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 03 березня 2020 року вирок районного суду залишено без зміни.
Засуджений звернувся із касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд вищевказаних судових рішень щодо нього.
Ухвалою Верховного Суду від 04 червня  2020 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст. 427 КПК України, оскільки наведене обґрунтування вимог засудженим  було викладено без урахування вимог ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та положень ч. 1 ст. 438 КПК України
Засуджений в обґрунтування своєї невинуватості, вказував на однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, доказам у кримінальному провадженні просив дати іншу оцінку, ніж її дали суди першої та апеляційної інстанції, що у розумінні ст. 433 КПК України не може бути предметом касаційного розгляду. При цьому  не зазначав, яких саме порушень допустилися суди першої та апеляційної інстанціїта не конкретизував, у чому саме ці порушення полягали. Крім того, прохання засудженого до суду касаційної інстанції не відповідало вимогами   ст. 436 КПК України
Також засудженому  було роз`яснено, що у разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, така скарга повертається особі, яка її подала.
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 04 червня  2020 року засуджений подав нову касаційну скаргу, у якій просить перевірити рішення суду першої та апеляційної інстанції щодо нього у касаційному порядку.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, вимог ст. 427 КПК України засудженим не дотримано, вказані в ухвалі недоліки не усунуто. Так, у касаційній скарзі засуджений так і не зазначив на конкретні порушення закону, з  урахуванням положень ст. 438 КПК України, які були допущені судами першої та апеляційної інстанції при винесенні судових рішень та які б були підставами для їх скасування,та не конкретизував, у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених судами судових рішень, і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом вироку районного суду та ухвали апеляційного суду згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України та з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 419 цього Кодексу.
Натомість, засуджений повторно вказує на однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, доказам у кримінальному провадженні просить дати іншу оцінку, ніж її дали суди першої та апеляційної інстанції, а саме, вказує на невірну оцінку наданим показанням свідка ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та неправильну оцінку  DVD-R диску з відеозаписом з камери спостереження із фасаду пекарні,  що у розумінні ст. 433 КПК України не може бути предметом касаційного розгляду.
Оскільки в установлений строк засудженим не усунуто недоліків касаційної скарги, яку залишено без руху, то його скарга підлягає поверненню.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання нової касаційної скарги.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20 грудня 2019 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 03 березня 2020 року, з усіма доданими до неї матеріалами, повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                 ОСОБА_2                                     ОСОБА_3