Номер провадження: 33/813/887/20
Номер справи місцевого суду: 494/398/20 
Головуючий у першій інстанції Дєтков О.Я. 
Доповідач Кравець Ю. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.08.2020 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд в особі судді Кравця Ю.І, розглянувши апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову судді Березівського районного суду Одеської області Дєткова О.Я. від 24.06.2020 року,
                                встановив

Постановою Березівського районного суду Одеської області від 24.06.2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в м.Березівка Одеської області, визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 121 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком 6 місяців.
Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 08.04.2020 року о 20:45 год. в Миколаївській області Миколаївського району на автодорозі М-14, 127 км, повторно протягом року вчинив порушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП, а саме керував транспортним засобом Isuzu Midi, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у якого був відсутній болт кріплення переднього лівого колеса, таким чином порушив вимоги п.31.4.5 е) Правил дорожнього руху України та в результаті чого скоїв правопорушення, за що передбачена відповідальність ч.4 ст.121 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, посилається на те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 121 КУпАП, оскільки під час початку руху автомобіль був справний та болт кріплення колеса можливо був втрачений під час руху у зв`язку з поганим станом дорожнього покриття, про що він наголошував інспектору поліційї під час складання протоколу та у суді першої інстанції. Крім того зазначив, що накладене на нього стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами ставить його та його родину у край скрутне матеріальне становитще, оскільки він не буде мати можливості вивозу та реалізації вирощуваних ним тварин. 
Враховуючи зазначене, ОСОБА_1 ставить питання щодо скасування постанови та закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.
ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`вився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ст. 294 КУпАП неявка в судове засіданні особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформації про належне повідомлення цих осіб.
У зв`язку з цим, апеляційний суд вважає можливим здійснити апеляційний розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
У відповідності до положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до приписів ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
У відповідності до вимог ч.1 ст.9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Тобто підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.
Однак, суддя районного суду не дотримався вищевказаних норм закону та дійшов помилкового висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП.
Так, за диспозицією ч.4 ст.121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою-третьою цієї статті, зокрема керування водієм транспортним засобом, що має інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється.
Згідно підпункту е) п. 31.4.5 ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: відсутній болт (гайка) кріплення або є тріщини диска і ободів коліс.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, виражається у формі керування транспортним засобом, що має інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється (формальний склад).
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням особи до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так й у формі необережності.

Згідно ст.10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків; адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.
В судовому засіданні суду першої інстанції та в апеляційній скарзі ОСОБА_1 свою вину в скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення категорично не визнав. При цьому в апеляційнй скарзі пояснив, що 08.04.2020 року він повертався додому у м. Одеса з м. Полтава, коли його було зупинено інспектором патрульної поліції о 20год. 50 хвилин на 127 км. автодорога М-14. Перевіривши документи, інспектор поліції повідомив, що на транспортному засобі відсутній болт кріплення колеса, що було несподіванкою для ОСОБА_1 , оскільки коли він виїжджав до місця свого призначення, то перевірив щоб автомобіль не мав будь-яких технічних несправностей. ОСОБА_1 пояснив поліцейському, що можливо болт кріплення переднього лівого колеса втратив під час руху на трасі, оскільки дорожнє покриття неякісне, з ухабами та ямами. Швидкість руху він не перевищував, рухався на деяких частках дороги не більше 40 км.на годину. Однак, поліцейський, не зважаючи на його пояснення, склав відносно нього протокол.
З урахуванням пояснень ОСОБА_1 , слід дійти висновку, що в судовому засіданні не встановлено обставин, що останній діяв з умислом або з необережності, що свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 суб`єктивної сторони правопорушення. Наведене свідчить про те, що при вирішенні питання щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення, суд першої інстанції не врахував положення ст. 10, 11 КУпАП та прийшов помилкового висновку про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП.
Крім того, в основу оскаржуваної постанови районним судом поставлені в якості доказів вини ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення серії БД №297871 від 08.04.2020 року, та довідку старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП в Миколаївській області Савчука А.В. від 09.04.2020 року про притягнення ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП.
Проте, слід зазначити, що районний суд не взяв до уваги, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, а протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно особи є документом, який констатує виявлення адміністративного правопорушення та не може бути єдиним та безперечним доказом вини особи, відносно якої він складений, так само як і рапорт поліцейського, в якому також лише зазначено про факт встановлення порушення ПДР України.
Апеляційним судом встановлено, що у підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому порушення до матеріалів справи окрім самого протоколу, копії постанови про притягнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, та рапорту поліцейського не додано жодних інших доказів, передбачених ст.251 КУПАП, а саме: протоколу огляду транспортного засобу, пояснення свідків, фото, відео фіксації правопорушення, посилань на нормативні акти, якими передбачено конструкцію складових частин транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 ; документів, якими передбачено наявність відповідної кількості болтів кріплення колесата місце їх встановлення; доказів у підтвердження створення небезпеки для пасажирів чи інших учасників дорожнього руху під час керування таким транспортним засобом без болта кріплення колеса.
За таких обставин, апеляційний суд приходить висновку, що притягаючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладаючи на нього адміністративне стягнення, суд першої інстанції на вищезазначене уваги не звернув, чим не виконав вимоги ст.245, 251, 252, 278, 280 КУпАП; не дослідив матеріали справи, не перевірив чи виконано поліцейськими вимог КУпАП, не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає ОСОБА_1 адміністративній відповідальності, та дійшов до помилкового висновку про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.121 КУпАП.
При цьому, апеляційний суд враховує, що у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року ЄСПЛ повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Відповідно до ст. 8 Конституції України, «В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії…».
Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження по справі.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, оскільки під час апеляційного перегляду в діях ОСОБА_1 встановлено відсутність як об`єктивної так і суб`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Керуючись ст.247, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд 
                                       постановив
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Постанову судді Березівського районного суду Одеської області від 24.06.2020 року, якою  ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 121 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком 6 місяців - скасувати.
Прийняти нову постанову, якою провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 121 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили з дня її постановлення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя
Одеського апеляційного суду                                             Ю.І.Кравець