ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

16 липня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/9724/19	

          Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          головуючого - судді  Лукманової О.М. (доповідач),
          суддів:  Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,     
                    за участю секретаря судового засідання: Новошицької О.О., 
розглянувши у судовому засіданні в приміщені суду у м. Дніпро, апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 січня 2020 року (суддя Прудник С.В., м. Дніпро, повний текст рішення складено 09.01.2020 року) в справі №160/9724/19 за позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровської митниці ДФС, третя особа: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, -

в с т а н о в и в:
                                        04.10.2019 року ОСОБА_2 (далі по тексту – позивач) звернулась до суду з позовом до Дніпропетровської митниці ДФС (далі по тексту – відповідач), в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів UA110000/2019/200190/2 від 06.09.2019 року.
                                        Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.11.2019 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 .
                                        Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.01.2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
                                        Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, третя особа ФОП ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Свої вимоги обґрунтувала тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначив, що ОСОБА_2 при поданні до митного органу митної декларації про декларування автомобіля марки Toyota модель Prius, обґрунтовано обрано перший метод, як основний метод визначення митної вартості товарів за ціною договору, митну вартість визначено за ціною договору, до митної декларації подано, зокрема, договір купівлі - продажу транспортного засобу 1655550 від 21.08.2019 року, документ, що підтверджує вартість перевезення товару №11409_В від 23.08.2019 року, платіжні доручення, що підтверджують сплату митних та інших платежів №0.0.1444895575.1 від 22.08.2019 року та №44090665 від 03.09.2019 року, розписку покупця з перекладом про отримання 3000 доларів США, які підтверджують сплачену вартість товару, які містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (марка, модель, рік випуску, номер кузова). Митна вартість автомобіля складається з наступних складових: вартість автомобілю 3000 доларів США, та вартості транспортування Батумі-Чорноморськ 475 доларів США, митниця не довела, що ОСОБА_2 мала інші витрати. Апелянт зазначала, що в коносаменті Bill Of Lading від 26.08.2019 року №18 помилково зазначено вагу авто 1000 кг, за технічним паспортом вага автомобілю складає 1277 кг, ця технічна помилка не впливає на митну вартість. З наданих митниці документів з сайту транспортної компанії, вартість транспортування автомобілю довжиною до 5 м вагою до 2 тон однакова і складає 475 доларів США. Апелянт вказувала, що при коригуванні митної вартості товару, відповідачем необґрунтовано використано дані з інтернет аукціону, оскільки використання різних джерел інформації, в тому числі, інформації, отриманої з мережі Інтернет (офіційні сайти виробників товарів, прайс-листи інтернет-магазинів тощо), не передбачено. 
                                        Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 
                                        Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що при винесенні оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, відповідач керувався прописаним у Митному кодексі України правилом визначення митної вартості переміщених товарів, де визначено, що якщо з наданих декларантом митної вартості товарів не можливо встановити дійсність задекларованої митної вартості, то митний орган вправі застосувати інші методи визначення митної вартості, окрім методу за прописаною вартістю у контракті або договорі. Суд першої інстанції вказував, що позивачем не було надано банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, що унеможливлює підтвердження митної вартості у відповідності до вимог ч.4 ст.58 МКУ. Суд першої інстанції вважав, що надана до митного оформлення інформація з інтернет-ресурсу BidFax.info доводить, що транспортний засіб, який задекларований позивачем, було придбано пошкодженим на аукціоні COP ART (USA) за 3150 доларів США, до митного оформлення заявлено вже відновлений у Грузії транспортний засіб вартістю 3000 доларів США. Суд першої інстанції зазначив, що не було надано також рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу,  банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури. Митну вартість було визначено на підставі наявних документів, поданих разом з вантажно-митною декларацією та після проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості, здійснено контроль співставлення, для моторних транспортних засобів, враховуються відомості, що містяться у товаросупровідних документах та актах про проведення фізичного або митного огляду щодо: марки, моделі, модифікації, типу та маркування кузова, об`єму та потужності двигуна, типу пального, повної маси, вантажопідйомності, фактичного терміну експлуатації, пробігу, технічного стану, комплектації, функціонального призначення. Митну вартість товару скориговано за інформацією попередніх оформлень з урахуванням марки та моделі ТЗ, максимально схожих фізичних можливостях та ґрунтується на митній вартості товару за ЕМД від 13.06.2019 року №UA504170/2019/006857 на рівні 8000 доларів USD/шт.
Матеріалами справи встановлено, що на території Республіки Грузія 21.08.2019 року було укладено договір купівлі - продажу № 1655550 транспортного засобу - автомобіля марки TOYOTA, модель - PRIUS 1.8І Hybrid, номер кузова/ НОМЕР_1 ; тип двигуна - бензиновий; робочий об`єм циліндрів-1798см3; потужність двигуна - 99кВт, екологічна норма - ЄВРО-5, дата виготовлення - 01.08.2014. 
З метою декларування вищезазначеного автомобілю в Україні, 04.08.2019 року ОСОБА_2 звернулась до митного брокера ФОП ОСОБА_3 та 05.02.2019 року уклала договір про надання послуг митного  брокера №962.
З метою митного оформлення транспортного засобу, 04.09.2019 року, митним брокером ФОП ОСОБА_3 до Дніпропетровської митниці ДФС було подано ЕМД №UА110150/2019/237440 з визначеною митною вартістю транспортного засобу - 3475 доларів США.  До декларації були додані наступні документи: договір купівлі-продажу №1655550 від 21.08.2019 року, декларація про походження товару (Declaration of origin) №1655550 від 21.08.2019 року; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу №69050/1655550 від 21.08.2019 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу №АМ4115795 від 24.06.2019 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №11409_В від 23.08.2019 року; висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями №1414т19 від 02.09.2019 року; договір про надання послуг митного брокера №962 від 05.02.2019 року;  паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні № АО 058103 від 22.06.2012 року; некласифіковані документи avtoastat  від  02.08.2019 року, від 21.08.2019 року, від 13.05.2019 року; платіжне доручення, що підтверджує сплату митних та інших платежів №0.0.1444895575.1 від 22.08.2019 року; платіжне доручення, що підтверджує сплату митних та інших платежів №44090665 від 03.09.2019 року; сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу № UА.013.08878-19 від 29.08.2019 року; паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України №FL502494 від 02.02.2018 року.
06.09.2019 року Дніпропетровською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості UA110000/2019/200190/2 та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110150/2019/00578. Своє рішення митниця обґрунтована з урахуванням відсутності умов поставки у наданому до митного оформлення рахунку від 21.08.2019 року №1655550, умови поставки EXW. З метою підтвердження заявленого рівня вартості транспортування декларантом надано рахунок від 23.08.2019 №11409_В «U&G-AGENCY» LLC на оплату перевезення шляхом Батумі-Чорноморськ, рахунком зазначено, що вартість перевезення за даним маршрутом складає 475 долю. США. Проте, в даному рахунку внаслідок відсутності перекладу з грузинської мови, неможливо ідентифікувати платника транспортних витрат та спосіб оплати. При аналізі Bill Of Lading від 26.08.2019 року №18, встановлено що у коносаменті №18 від 26.08.2019 зазначено вагу 1000 кг, але декларантом заявлено вагу 1277 кг. Дані факти впливають на основу оподаткування та кількість митних платежів». При аналізі наданої декларантом інформації з веб сайту перевізника «U&G-AGENCY» LLC за маршрутом Батумі-Чорноморськ, встановлено що «Інформація інтернет ресурсів щодо тарифної ставки на перевезення відсутня серед переліку документів, що підтверджують витрати на транспортування».
06.09.2019 року митним брокером ФОП ОСОБА_3 подано ЕМД UA110150/2019/237936 згідно ст.55 МКУ з використанням гарантії в сумі 36649,8 грн., до якої долучено ті ж самі документи, що і до декларації №UA110150/2019/237440 від 04.09.2019 року.
Встановлено, що з метою усунення недоліків у митному оформленні, ОСОБА_2 16.09.2019 року уклала договір з ФОП ОСОБА_1 про надання послуг митного брокера №233/19.
ФОП ОСОБА_1 на виконання листа Дніпропетровської митниці ДФС №15/19 від 24.09.2019 року подала заяву №1 про залучення до ЕМД UA110150/2019/237936 від 06.09.2019 року додаткових документів та скасування рішення про коригування заявленої митної вартості UA110000/2019/200190/2 від 06.09.2019 року, винесення рішення щодо визнання заявленої митної вартості в розмірі 3475 доларів США, вивільнення та повернення наданої фінансової гарантії в розмірі 36649,8 грн. декларанту. До вказаної зави № 1 були додані: розписка покупця про отримання 21.08.2019 року в м. Батумі грошових коштів в сумі 3000,00 доларів США в якості оплати за автомобіль; переклад розписки; переклад рахунку №11409_В від 23.08.2019 року на оплату транспортування автомобілю за маршрутом Батумі-Чорноморськ; заява покупця ОСОБА_2 про місце придбання автомобілю, її витрати на транспортування авто до порту завантаження та інші витрати поза межами України. Листом 47/ФОП/04-50-19-01 від 01.10.2019 року Дніпропетровська митниця ДФС повідомила, що рішення від 06.09.2019 року № UA 110000/2019/200190/2 про коригування митної вартості товарів залишається чинним.
ФОП ОСОБА_1 в листі №17/19 від 04.10.2019 року (вхідний номер митниці №207/ФОП/1-15 від 07.10.2019 року) звернулась до Дніпропетровської митниці ДФС з заявою №2 про залучення до ЕМД UA110150/2019/237936 від 06.09.2019 року додаткових документів та скасування рішення про коригування заявленої митної вартості UA110000/2019/200190/2 від 06.09.2019 року, винесення рішення щодо визнання заявленої митної вартості в розмірі 3475 дол. США, вивільнення та повернення наданої фінансової гарантії в розмірі 36649,8 грн декларанту. До заяви № 2 додала: розрахунковий документ №1 від 23.08.2019 року про переказ коштів ОСОБА_4 згідно рахунку №11409_В від на користь «U&G-AGENCY» LLC в сумі 1393,46 ларі, що складає 475 дол. США (за курсом 2,9336), переклад вищезазначеного розрахункового документу №1 від 23.08.2019 року.
Дніпропетровською митницею ДФС 10.10.2019 року надано відповідь № 48/ФОП/04-50-19-01 на заяву №2 в якій повідомлено, що рішення від 06.09.2019 року № UA 110000/2019/200190/2 про коригування митної вартості товарів залишається чинним.
Встановлено, що транспортний засіб - автомобіль марки TOYOTA, модель - PRIUS був випущений у вільний обіг за митною декларацією від 06.09.2019 року №UA110150/2019/2379363.
Позивач при поданні митної декларації визначила митну вартість транспортного засобу за основним (першим) методом, тобто за ціною договору, виходячи з ціни, встановленої сторонами – 3000 доларів США. До митної вартості товару додала вартість транспортних витрат на перевезення транспортного засобу морським шляхом за маршрутом Батумі-Чорноморськ у розмірі 475 доларів США.
Відповідно до ст. 49, ч. 1, ч. 3  ст. 51, ч. 2 ст. 52 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України у митних режимах, відмінних від митного режиму імпорту, здійснюється згідно з положеннями  статей 65,  66  цього Кодексу. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації. У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Згідно ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у  частинах п`ятій  і  шостій статті 52  цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію). Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Митним брокером за договором, від імені ОСОБА_2 при поданні ЕМД №UА110150/2019/237440 було надано договір купівлі-продажу №1655550 від 21.08.2019 року, та не було подано розписку покупця про отримання 21.08.2019 року в м. Батумі грошових коштів в сумі 3000 доларів США в якості оплати за автомобіль з перекладом з грузинської мови. Таку розписку, як доказ сплати за придбаний транспортний засіб – автомобіль, було подано окремою заявою до митниці 24.09.2019 року, після закінчення митного оформлення. 
Суд апеляційної інстанції зазначає, що під час митного оформлення 04.09.2019 року та під час надання митним брокером додаткових документів 06.09.2019 року, не було підтверджено заявлену митну вартість автомобіля 3475 доларів США. На підтвердження транспортних витрат у розмірі 475 доларів США було надано документи вже після закінчення митного оформлення.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України   рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Згідно з ч. 2-4 ст. 57, ч. 1-2 ст. 58 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Поряд з тим, частинами 1, 2, 6 ст. 54 Митного кодексу України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у  частині першій статті 58  цього Кодексу. 
Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2)   неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у  главі 9  цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Позивач ОСОБА_2 не пояснила виявлену розбіжність з інформацією з інтернет-ресурсу BidFax.info, згідно якої задекларований автомобіль 13.02.2019 року було придбано пошкодженим на аукціоні COP ART (USA) за 3150 доларів США, а після його ремонту на території Грузії, ціна транспортного засобу зменшилась до 3000 доларів США на час його митного декларування 04.09.2019 року на території України. Митний орган пояснив, що визначав митну вартість за вищевказаною ВМД з урахуванням відновленої вартості.
На думку суду, позивачем було невірно проведено розрахунок митної вартості, при митному оформленні не було подано документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 Митного кодексу України, які б підтверджували заявлену митну вартість.
Дніпропетровською митницею ДФС відкориговано митну вартість відповідно до вантажно-митної декларації від 13.06.2019 року №UA504170/2019/006857, за якої аналогічний автомобіль, з подібними технічними характеристиками був розмитнений на рівні 8000 доларів США.
Ухвалою Дніпропетровського оружного адміністративного суду від 11.11.2019 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ФОП ОСОБА_1 . 
Матеріалами справи встановлено, що 16.09.2019 року між ОСОБА_2 (замовник) та ФОП ОСОБА_1 (виконавець) було укладено договір №233/19 про надання послуг по декларуванню та митному оформленні товарів, згідно якого замовник доручив, а виконавець зобов`язався за обумовлену плату і в обумовлений термін надавати послуги по декларуванню товарів, майна,, транспортних засобів та інших предметів (далі - товарів) замовника, що переміщуються через митний кордон  України, та їх оформленню у Дніпропетровській митниці  ДФС, а також надавати інші, пов`язані із зовнішньоекономічною діяльністю замовника послуги; дії, пов`язані з декларуванням і митним оформленням товарів замовника, здійснювати самостійно від свого імені за рахунок і за дорученням замовника в порядку, передбаченому цим договором та чинним законодавством України. Усі спори, що виникають з цього договору або пов`язані із ним, вирішуються шляхом переговорів між сторонами. 
Відповідно до с.266 МК України декларант зобов`язаний: здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу митного органу пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи. Перед подачею митної декларації декларант має право з дозволу митного органу здійснювати фізичний огляд товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначеному у товаросупровідних документах, брати проби та зразки товарів. У випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, декларант має право вимагати від митного органу випуску товарів, за умови забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу X цього Кодексу. У разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.
З аналізу вище приведеного положення МК України, можна зробити висновок про те, що повноваження декларанта, обмежуються положеннями митного законодавства та договором.
Відповідно до, ч.2 ст.51 КАС України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, мають права та обов`язки, визначені у ст.44 цього Кодексу. Відповідно до п.5 ч.3 ст.44 учасники справи мають право оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках. 
Суд апеляційної інстанції зазначає, що матеріалами не встановлено порушення прав та законних інтересів ФОП ОСОБА_1 прийнятим рішенням про коригування митної вартості товарів №UА110000/2019/2 від 06.09.2019 року, що є підставою для відмови у задоволенні апеляційної скарги. Не обґрунтувала ФОП ОСОБА_1 чим порушені її права та законні інтереси рішенням про коригування митної вартості товарів №UА110000/2019/2 від 06.09.2019 року та рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.01.2020 року у даній справі в апеляційній скарзі та поясненнях суду.
Суд критично оцінює наданий до апеляційної інстанції договір №18/19 на надання правової допомоги від 18.11.2019 року, укладений між ФОП ОСОБА_1 (виконавець) та ОСОБА_5 (замовник), згідно якого замовник доручає а виконавець приймає на себе зобов`язання надати клієнтові правову допомогу по відстоюванню своїх прав при оскарженні ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.11.2019 року у справі №0135/11000/19, розробці апеляційної скарги, подачі скарги до Третього апеляційного адміністративного суду, розгляді скарги в суді. Даний договір у якості замовника підписано ОСОБА_2 (в тексті замовником визначено ОСОБА_6 ) Даний договір не був предметом розгляду в суді першої інстанції. Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що договір складений від імені замовника ОСОБА_5 , який до даної справи не має відношення. А підписаний замовником ОСОБА_2 , яка є позивачем у даній справі. Крім того, даним договором передбачено надання правової допомоги у іншій справі №0135/11000/19.
Отже, позивач ОСОБА_2 не доручала ФОП Ячник Г.С. приймати участь у даній справі в апеляційній інстанції та подавати апеляційну скаргу. 
Суд апеляційної інстанції не приймає у якості доказу, надану апелянтом копію ВМД від 18.02.2019 року №UА110150/2019/209810, оскільки ВМД не була предметом дослідження судом першої інстанції, а апелянт не обґрунтував відповідно до ч.8 ст.79 КАС України неможливість її подання у до суду першої інстанції у встановленому законом порядку. 
При вирішенні спору, суд апеляційної інстанції враховує судову практику, викладену у постановах Верховного Суду від 14.11.2019 року у справі № 809/33/17 та від 10.10.2019 року № 809/1469/16. Використання рішень Верховного Суду при вирішенні справи є обов`язковим. 
Згідно частин 1, 6 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Новий розподіл судових витрат здійснюється у разі задоволення апеляційної скарги. Не передбачено повернення судових витрат, у разі відмови у задоволенні позову. З огляду на вищевказане, зміну розподілу судових витрат не проводити.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст.   242, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

                                                        п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 січня 2020 року в справі №160/9724/19  – залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку ст.ст. 328 – 329 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова