Справа № 462/5289/19                                Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І. 
Провадження № 22-ц/811/4009/19                        Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М. 
Категорія:96

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

20 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючої - судді Копняк С.М.,
суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,
секретаря – Жукровська Х.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 18 жовтня 2019 року, постановлене в складі головуючого судді Ліуша А.І., у справі за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: Другої Львівської державної нотаріальної контори про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИЛА:

       заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, покликаючись на те, що вона є тіткою ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті відкрилась спадщина. Вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак їй відмовлено у зв`язку із допущеними описками у документах, які встановлюють родинні відносини із померлим. Просить встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є рідними братом та сестрою.
       Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 18 жовтня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: Другої Львівської державної нотаріальної контори про встановлення факту, що має юридичне значення ? відмовлено за безпідставністю.
       Не погоджуючись із судовим рішенням ОСОБА_1 оскаржила таке в апеляційному порядку.
       В апеляційній скарзі зазначає, що рішення є незаконним та необґрунтованим. Суд не врахував, що від вирішення цього питання залежить прийняття нею спадщини. 
       Зазначає, що у неї було відсутнє свідоцтво про народження ОСОБА_3 , а тому вона послалась на Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_3 , (№ витягу 00020438955 від 26.06.2018 року, який знаходиться у спадковій справі), відомості про дитину вказано Янівський ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько якого вказаний як ОСОБА_5 , мати вказана ОСОБА_6 , але в свідоцтві про смерть ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , серія НОМЕР_1 , виданому повторно 20.11.2012 року вказано ім`я померлого ОСОБА_3 (через дефіс), а відтак суд не був позбавлений можливості дослідити дані обставини.
       Також просить врахувати та долучити до справи як доказ архівну довідку видану центральним державним історичним архівом України м. Львів 20.06.2018 року №Я-47, щодо відомостей про народження ОСОБА_3 та копію свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 08.05.2003 року державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори, в якому вказано, що вона, ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 є дітьми ОСОБА_7 , тобто рідними сестрою та братом. Ці два документи не були подані до суду першої інстанції з об`єктивних причин, а саме зважаючи на похилий вік заявниці ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ). Отримавши відмову у сильному стресі та відчаї переглядала усі документи і їх знайшла. 
       Просить скасувати судове рішення та ухвалити нове, яким встановити факт родинних відносин.
Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явились. Колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи у їх відсутності.
У відповідності до приписів ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розгляд справи судом першої інстанції здійснено за правилами спрощеного позовного провадження.
Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано, а судом не здобуто жодних належних та допустимих доказів, що свідоцтва про смерть ОСОБА_7 від 14 грудня 2004 року (а.с. 12) та ОСОБА_8 від 21 грудня 2004 року (а.с. 13) належать саме батькам заявниці, оскільки анкетні дані зазначені у них не збігаються із даними, зазначеними у свідоцтві про народження заявниці (а.с. 11). Крім того, заявницею не надано суду свідоцтва про народження ОСОБА_3 , з яким вона просить встановити факт родинних відносин.
Проте з такими висновками суду першої інстанціїї колегія суддів не погоджується, з огляду на таке.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України)
За правилами статті 1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.
Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення та можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб, та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, за відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.
Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
За приписами пункту 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підстав своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як закріплено в частині сьомій статті 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно з вимогами статей 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (частина третя статті 294 ЦПК України).
Як убачається з матеріалів справи, факт, який просить встановити заявниця потрібен їй для оформлення спадщини, яку вона у встановленому законом порядку прийняла, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено нотаріусом, шляхом прийняття відповідної постанови (а.с. 8-10). Інших спадкоємців немає, що виключає наявність спору про право на спадщину. 
Наданими заявницею доказами, у сукупності з інформацією, отриманою нотаріусом у ході вчинення нотаріальних дій щодо оформлення спадкової справи померлого ОСОБА_2 підтверджується факт родинних відносин між батьком померлого ОСОБА_2 – ОСОБА_3 та заявницею ОСОБА_1 , а саме, що такі є рідними братом та сестрою, а заявниця - рідною тіткою померлого ОСОБА_2 . 
Відтак, заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Згідно із частинами четвертою та п`ятою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилася очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, суд апеляційної інстанції переглядає справу в повному обсязі.
Відповідно до приписів пункту 2 частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах щодо спадкування.
Згідно із пунктом 7 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.
В ході апеляційного розгляду встановлено, що ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 20 серпня 2019 року (а.с. 15) відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного окремого провадження.
У вступній частині оскаржуваного рішення Залізничного районного суду м. Львова від 18 жовтня 2019 року (а.с. 19) суд першої інстанції також вказав про те, що розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження.
Спір у справі, що переглядається, виник щодо спадкування, оскільки заявником зазначається у поданій заяві про встановлення факту родинних відносин про те, що такий факт він просить встановити з метою оформлення прийнятої спадщини.
Близькі за змістом висновки викладено в постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 643/6628/16-ц (провадження № 61-23827св18) та від 03 березня 2020 року у справі № 676/3396/19 (провадження № 61-1054св20)
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина друга статті 376 ЦПК України).
Наведене дає підстави колегії суддів для обґрунтованого висновку про наявність підстав для обов`язкового скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення заяви.
При цьому, враховуючи положення частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
У відповідності до вимог абзацу 2 ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст даного судового рішення складено 20 липня 2020 року. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, п.4 ч.1 ст. 374, ст. ст. 377, 381, 382-384, 389, 390, 393 ЦПК України, колегія суддів, -

                                               ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 18 жовтня 2019 року скасувати та ухвалити нове.
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Друга Львівська державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.
Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 , яким помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є рідними братом та сестрою.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 20 липня 2020 року. 

       Головуюча                                                        Копняк С.М.        
Судді                                                                Бойко С.М.
                                                                       Ніткевич А.В.