УХВАЛА
07 вересня 2020 року
м. Київ
 
справа № 362/2582/16-к
провадження № 51-4165ск20
 
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої            ОСОБА_1 , 
суддів:                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 07 липня 2020 року стосовно ОСОБА_5 , 
в с т а н о в и в:
Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2019 року ОСОБА_5 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 317, ч. 1 ст. 263 КК України та виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України за недоведеністю вчинення ним цих кримінальних правопорушень.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 липня 2020 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вказаний вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_5 – без змін.
Прокурор звернувся до Касаційного кримінального суду Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій порушує питання про скасування зазначених судових рішень і призначення нового розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 у суді першої інстанції.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Відповідно до пунктів 4 і 5 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Однак касаційна скарга прокурора не відповідає зазначеним вимогам кримінального процесуального закону.
Так, посилаючись на істотні порушення норм кримінального процесуального закону як на підставу перегляду оскаржуваних судових рішень, у касаційній скарзі прокурор, даючи власну оцінку доказам у кримінальному провадженні, по суті стверджує про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно з вимогами статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки у касаційному порядку. При цьому, зазначаючи про неналежну оцінку доказів судом та безпідставне визнання їх недопустимими, прокурор свої доводи у цій частині не конкретизує, а формально посилається на недотримання судом вимог статей 85-94 КПК України при оцінці доказів, не розкриваючи, у чому полягали такі порушення у контексті кожної з цих статей та у їх взаємозв?язку і яким чином вони вплинули на законність остаточного рішення суду про виправдання обвинуваченого, з яким не погоджується прокурор.
Також прокурор стверджує про порушення апеляційним судом вимог ст. 419 КПК України, оскільки в його ухвалі не надано належної відповіді на доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, про наявність в діях ОСОБА_5 складів інкримінованих йому кримінальних правопорушень, та порушено принципи змагальності сторін і свободи в поданні ними суду доказів та безпосередності їх дослідження. Однак, як убачається зі змісту ухвали апеляційного суду, останній був позбавлений можливості надати доказам обвинувачення іншу оцінку, відмінну від їх оцінки судом першої інстанції, оскільки клопотання про повторне дослідження доказів, оцінка яких ставилася під сумнів в апеляційній скарзі прокурора, від сторони обвинувачення не надходило.
Вищенаведене перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження. 
Відповідно до ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 429 КПК України, Суд, 
п о с т а н о в и в:
Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 07 липня 2020 року стосовно ОСОБА_5 залишити без руху та надати строк для усунення недоліків – п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                                ОСОБА_2                                       ОСОБА_3