ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

30 червня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/8870/19	
                                                                                Суддя І інстанції - Олійник В.М.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чепурнова Д.В. (доповідач),
                               суддів:  Мельника В.В., Сафронової С.В.,     
за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Одеської митниці Держмитслужби
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом приватної науково-виробничої фірми «Акцент» до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості, -

ВСТАНОВИВ:

ПНВФ «Акцент»   звернулася з вищевказаним позовом до суду в якому просила визнати протиправними та скасувати Рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 29.03.2019 року № UА500000/2019/000294/2 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці ДФС № UА500170/2019/00094.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що при розмитнені товару відповідач застосував резервний метод визначення митної вартості при цьому не довів неможливість використання основного, оскільки надані позивачем документи свідчать, що відомості про заявлену митну вартість товару є об`єктивними, такими, що піддаються обчисленню та підтверджуються документально, у зв`язку із чим просить суд скасувати вказане  рішення про коригування митної вартості товару та картку відмови. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року  позов задоволено. 
В апеляційній скарзі Одеька митниця Держмитслужби посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати вказане рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказує, що Одеська митниця ДФС при прийнятті  рішення  про коригування  митної вартості товарів діяла  обґрунтовано, неупереджено, добросовісно з дотриманням вимог чинного законодавства.  Вказує, що судом  першої інстанції не досліджено матеріали справи, які мають значення для вирішення справи по суті та порушено норми  Митного кодексу України, оскільки надані позивачем документи  мають неповні/недостовірні відомості про митну вартість.
До суду апеляційної інстанції надійшло клопотання відповідача про заміну Одеської митниці ДФС   на її правонаступника Одеську митницю Держмитслужби.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до постанов Кабінету Міністрів України №1200 від 18.12.2018 року «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України», №858 від 02.10.2019 року «Про утворення територіальних органів Державної митної служби», створено Одеську митницю Держмитслужби.
Статтею 52 КАС України визначено, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
З огляду на вищенаведені обставини та на підставі приписів ст.52 КАС України, колегія суддів вважає можливим клопотання задовольнити та здійснити заміну відповідача у справі Одеської митниці ДФС на правонаступника Одеську митницю Держмитслужби.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування  судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.  
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, між позивачем  та   «Sisecam dis Ticaret A.S.» (продавець) було  укладено контракт від 19.07.2007 року № 3, згідно з п. 1 якого продавець продає, а покупець купує на умовах FOB Istanbul; (INCOTERMS 2000) товари із скла партіями, визначеними в Накладних (Proforma Invoices). Ціни на товари узгоджуються сторонами по кожній Накладній (Proforma Invoices).
Додатковою угодою від 30.12.2007 року зазначений контракт був доповнений п.3.2. наступного змісту: «На умовах окремих угод покупець здійснює оплату вартості товару з відстроченням платежу, що визначається угодою сторін».
У додатковій угоді від 05.01.2018 року до зазначеного контракту сторони домовилися, що оплата товару здійснюється протягом 30 календарних днів з дати відвантаження товару.
На виконання умов контракту від 19.07.2007 року № 3, відповідно до інвойс від 21.02.2019 року № 85185297 та Проформи - інвойс від 24.01.2019 року № 90260515 «Sisecam dis Ticaret A.S.» поставило позивачу посуд столовий та кухонний власного виробництва, торгової марки «Pasabahce»,  а саме:
Набір д/свч 59024+59034 ;
Набір д/свч 59084+59074 ;
Квадратне  блюдо боркам;
Блюдо для торта боркам;
Блюдо загартоване;
Кругле  блюдо гриль боркам;
Блюдо для сервіровки патиссери;
Набір салатників з кришками; 
Блюдо для сервіровки загартоване  патиссери;
Кругла каструля з кришкою;
Блюдо для  свч;
Прямокутне блюдо свч;
Прямокутний ростер з кришкою 2 л;
Кругле  блюдо;
Овальна каструля з кришкою;
Кругла каструля з кришкою;
Квадратне  блюдо;
Кругле  блюдо загартоване;
Прямокутне блюдо свч;
Набір тарілок Тоскана;
Квадратний  ростер набір;
Іриш кофе;
Блюдо.
Товар поставлений продавцем в морському контейнері GESU5786052 40'НС на борт судна Maersk Bantan в порту Ambarli Port Турецька Республіка згідно Коносаменту від 21.02.2019 року №20041001740.
Експедитором перевезення товару до морського порту «Южний» виступило ТОВ «Ламан Шиппинг» на підставі укладеного з позивачем договору на транспортно-експедиторське обслуговування від 01.09.2016 року № 8728.
З метою здійснення митного оформлення вищезгаданого товару та на підтвердження митної вартості товару, позивачем  через  «Ламан Шиппинг»  до Одеської митниці ДФС, разом із Митною декларацією від 28.03.2019 року № UA500170/2019/007753, були надані  такі  документи:
1.Інвойс від 21.02.2019 року № 85185297.
2.Пакувальний лист від 21.02.2019 року № 85185297.
3.Коносамент від 21.02.2019 року № 20041001740.
4.Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу UA500170/2019/006936 від 20.12.2018 року.
5.Сертифікат про походження товару форми А від 22.02.2019 року № С 0476225.
6. Довідка ТОВ «Ламан Шиппинг» про транспортно-експедиційні витрати від 13.03.2019 року №303312.
7.Рахунок - фактура від 13.03.2019 року № LS-4185922
8.Копія Контракту від 19.07.2007 року № 3 з копіями Додаткових угод від 24.11.2008 року, від 11.02.2009 року, від 04.01.2011 року, від 23.12.2017 року, від 05.01.2018 року.
9.Копія Проформи - інвойс від 24.01.2019 року № 90260515.
10.Копії Митної декларацій «Sisecam dis Ticaret A.S.»  від 21.02.2019 року № 19343100ЕХ043551.
Під час митного оформлення товару, зазначеного у митній декларації                                      № UA500170/2019/007753 від 28.03.2019 року, Одеською митницею ДФС було направлено декларанту повідомлення,  яким  зобов`язано протягом 10-ти календарних днів надати такі додаткові документи:
а) виписку з бухгалтерської документації;
б) каталоги, специфікації виробника товару;
в) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованою експертною організацією та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини;
г)          згідно ст. 254 МК України забезпечити переклад на українську мову надану копію митної декларації країни відправлення.
Повідомлення було  обґрунтовано тим, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:
1)          відповідно до пп. в) п. 2 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України  при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, тощо) відсутня будь-яка інформація щодо включення / не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактична сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.
2)          У наданій до митного оформлення копії експортної декларації країни відправлення від 21.02.2019 року № 19343100ЕХ043551 відсутні відомості про зовнішньоекономічний договір (контракт) від 19.07.2007 № 3 та зазначені відомості про інші комерційні рахунки ніж ті, що були подані до митного оформлення.
3)          В наданому інвойсі відсутні відомості щодо оплати за товар.
На вказане повідомлення   позивачем  було надіслано    відповідачу висновок  експерта №ГО-787  від  26.03.2019  року.
За результатами розгляду питання щодо митного оформлення товару, зазначеного у митній декларації від 28.03.2019 року № UА500170/2019/007753, Одеською митницею ДФС було прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів від 29.03.2019 року                       № UА500000/2019/000294/2 та виписано Картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА500170/2019/00094.
У рішенні про коригування митної вартості товарів від 29.03.2019 року                                      № UA500000/2019/000294/2 відповідач зазначив, що подані документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:
1)          відповідно до пп. в) п. 2 ч. 10 ст. 58  МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, тощо) відсутня будь-яка інформація щодо включення / не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактична сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.
2)          У наданих до митного оформлення  копіях експортних декларацій  країни відправлення № 19343100ЕХ043551 від 21.02.2019 року відсутні відомості про зовнішньоекономічний договір (контракт) від 19.07.2007 № 3 та зазначені відомості про інші комерційні рахунки ніж ті, що були подані до митного оформлення.
3)          В наданому інвойсі відсутні відомості щодо оплати за товар.
Декларантом виявлені розбіжності спростовані не були та не було надано усіх запитуваних додаткових документів.
В органу доходів і зборів відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, тому за результатом проведеної консультації між органом доходів і зборів та декларантом було обрано другорядний метод визначення митної вартості - резервний. З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор-2006» та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснене, є більшим та становить: по товару № 1 - 2,51 дол. США/кг (МД від 13.03.2019 № UA500020/2019/002847), ніж заявлено декларантом (2,1 дол. США/кг), по товару № 3 - 2,52 дол. США/кг (МД від 20.03.2019 № UA 100010/2019/324247), ніж заявлено декларантом (2,37 дол. США/кг), по товару № 4 - 2,72 дол. США (МД від 20.03.2019 № UA 100010/2019/324247), ніж заявлено декларантом (1,31 дол. США/кг). Враховуючи вищезазначене, митну вартість товарів скориговано.
Внаслідок прийняття відповідачем Рішення про коригування митної вартості товарів від 29.03.2019 року №UА500000/2019/000294/2, позивач  подав Митну декларацію від 30.03.2019 року №UА500172/2019/008262, за якою було додатково нараховано ввізного мита 13 539,86 грн. та податку на додану вартість 30 648,63 грн., усього в сумі 44 188,39 грн.
Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.
За приписами ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Як встановлено ч.1 ст.53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Як передбачено ч.3 ст.53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію) (ч.4 ст.53 Митного кодексу).
Відповідно до ст.53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 Митного кодексу України). 
Як встановлено ч.1 ст.54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Згідно з ч.6 ст.54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
На момент прийняття оспорюваного рішення про коригування митної вартості товару зазначені обставини не існували.
Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Відповідно до ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митний орган має виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. При цьому, такий контроль може здійснюватися в тому числі шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, тобто з використанням бази даних Єдиної автоматизованої системи Державної митної служби України, яка містить відповідну інформацію.
Підставою для виникнення сумнівів митного органу щодо митної вартості товару стали розбіжності які місять в наданих документах.
Відповідно до статті 361 Митного кодексу України з метою запобігання, прогнозування і виявлення порушень законодавства України з питань державної митної справи митні органи застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до таких товарів, транспортних засобів, документів і осіб, а також обсягу митного контролю. При цьому, управління ризиками - це робота митних органів з аналізу ризиків, виявлення та оцінки ризиків, розроблення та практичної реалізації заходів, спрямованих на мінімізацію ризиків, оцінки ефективності та контролю застосування цих заходів. Цілями застосування системи управління ризиками є, зокрема: запобігання, прогнозування і виявлення порушень законодавства України з питань державної митної справи; забезпечення більш ефективного використання наявних у митних органів ресурсів та зосередження їх уваги на окремих згрупованих об`єктах аналізу ризику, щодо яких є потреба у застосуванні окремих форм митного контролю або їх сукупності, а також у підвищенні ефективності митного контролю (областях ризику); прискорення митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України.
Митний орган при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що митним органом були виявлені розбіжності, що не стосуються числового значення оцінюваного товару.
Спростовуючи доводи митниці щодо не включення до складової митної вартості такої складової, як  вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, суд першої інстанції вірно зазначив, що в даному випадку при розрахунку митної вартості не повинна враховуватися така окрема її складова, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, з огляду на включення цих витрат до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (фактурної вартості товару), оскільки у пункті 1 контракту від 19.07.2007 року № 3 сторони визначили, що продавець продає, а покупець купує на умовах FOB Istanbul (INCOTERMS 2000) товари із скла партіями, визначеними в Накладних (Proforma Invoices).    
Згідно п.2.2. контракту ціни на товари узгоджуються сторонами по кожній накладній (Proforma Invoices).
Згідно А. 9. FOB Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2000 року), ІНКОТЕРМС 2000, Видання МТП N 560, продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару.
Згідно п.5.1. контракту від 19.07.2007 року № 3: «Со стороны продавца должна быть проявлена полная предусмотрительность для того, чтобы товар был надежно упакован, чтобы мог выдержать хранение, транспортировку различными техническими средствами».
Додатковою угодою від 31.01.2008 року до контракту від 19.07.2007 року № 3 п. 5.1. був доповнений наступним змістом: «Стоимость упаковки включена в стоимость товара и отдельно не компенсируется».
За таких обставин, вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, включена продавцем до ціни у накладній (Proforma Invoices), що  підтверджується доданою Калькуляцією «Sisecam dis Ticaret A.S.»   до Специфікації.
Щодо доводів митниці про те, що у наданій до митного оформлення копії експортної декларації країни відправлення № 19343100ЕХ043551 від 21.02.2019 відсутні відомості про зовнішньоекономічний договір (контракт) від 19.07.2007 № 3 та зазначені відомості про інші комерційні рахунки ніж ті, що були подані до митного оформлення суд  вірно зазначив наступне:  
По-перше в графі А експортної декларації країни відправлення № 19343100ЕХ043551 від 21.02.2019 є посилання на Інвойс № 85185297, який в свою чергу містить посилання на контракт від 19.07.2007 № 3.
По-друге, в документах виробника та продавця «Sisecam dis Ticaret A.S.»: Інвойс від 21.02.2019 року № 85185297, пакувальний лист від 21.02.2019 року № 85185297, Проформа - інвойс від 24.01.2019 року № 90260515, - наявні відомості про зовнішньоекономічний договір (контракт) від 19.07.2007 року № 3.
По-третє, згідно висновків Узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року, що рекомендоване для застосування пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 року № 2, відсутність в інвойсі вказівки на реквізити зовнішньоекономічного договору сама собою не може бути підставою для висновку про неможливість ідентифікації інвойсу з поставкою товару, якщо така ідентифікація може бути проведена на основі інших документів, доданих на підтвердження митної вартості товару.
На спростування доводів митниці про відсутність у  інвойсі  відомостей щодо оплати за товар суд першої інстанції вірно   враховував ту обставину, що  додатковою угодою від 30.12.2007 року до контракту від 19.07.2007 року № 3, зазначений контракт був доповнений п.3.2. наступного змісту: «На умовах окремих угод покупець здійснює оплату вартості товару з відстроченням платежу, що визначається угодою сторін.»
Додатковою угодою від 28.02.2019 року до контракту від 19.07.2007 року № 3 сторони домовилися, що оплата за відвантажений товар здійснюється з відстроченням платежу в 120  календарних днів з моменту відвантаження товару.
Зазначені  факти підтверджуються  платіжним  дорученням  від 16.05.2019 року та листом постачальника від 21.05.2019 року, що  містяться  в матеріалах справи.
Таким чином, на момент розмитнення товару він був не оплачений відповідно до умов контракту від 19.07.2007 року № 3.
При цьому слід також зазначити, що суперечності у відомостях щодо умов оплати товару в документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.
Крім іншого суд першої інстанції вірно звернув увагу на той факт, що  на підтвердження митної вартості товару позивачем було надано  відповідачу висновок експерта Дніпропетровської Торгово-промислової палати від 26.03.2019 року № ГО-787, в той же час відповідачем не було  відображено у Рішенні від 29.03.2019 року зазначений  висновок та не надано йому   правової оцінки.
Відповідачем  обрано другорядний метод визначення митної вартості - резервний при цьому відповідачем  не зазначено, вартість якого товару ним вибрано, не зроблено порівняння характеристик оцінюваних товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.
Згідно з п.п. 3.4., 3.8. висновків Узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року, у ситуації з рішенням про коригування митної вартості товарів орган доходів і зборів повинен не просто зазначити, зокрема, обставину відсутності в нього інформації щодо оформлення ідентичних та подібних товарів (як підставу незастосування методів за ціною договору щодо ідентичних  товарів та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів), а навести цінову інформацію з ЄАІС про оформлення товарів, що мають ознаки, найбільш схожі на ознаки здекларованих товарів, та пояснити з урахуванням положень статей 59, 60 МКУ, чому ця інформація не може бути взята за основу для визначення митної вартості.
Відповідно, орган доходів і зборів повинен довести обставину ідентичності (подібності, алогічності) оцінюваних товарів та товарів, ціну яких бере за основу, якщо має намір застосувати один із наведених другорядних методів. Така обставина доводиться саме шляхом порівняння характеристик оцінюваних товарів та товарів, ціна яких береться за основу при коригуванні митної вартості. Таким чином, орган доходів і зборів зобов`язаний навести у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування  митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.
У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Орган доходів і зборів зобов`язаний навести у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.
Згідно вимог графи 33 «Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів», затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року № 598, у графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.
В графі 33 оскаржуваного рішення відповідачем лише зазначено, що за результатом проведеної консультації між органом доходів і зборів та декларантом було обрано другорядний метод визначення митної вартості - резервний в той же час як вбачається з матеріалів справи відповідач ніяких консультацій з декларантом не проводив, свідченням чого є інформація графи 33, в якій відсутні жодні результати проведеної консультації, при цьому проведення консультації відносно вибору методу визначення митної вартості товару лише на підставі інформації, яка наявна у митного органу, є порушенням вимог вищевказаної норми  Митного кодексу України.
Таким чином, ненадання декларантом всіх запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом коригування митної вартості.
Зазначені обставини спростовують  висновки митного органу щодо сумнівів у визначеній митній вартості товару, на що вірно звернув увагу суд першої інстанції.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність відмови митним органом позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, враховуючи що відповідачем не було зазначено, які саме складові митної вартості є не підтвердженими, за умови не наведення митним органом доказів того, що документи, подані ним для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування відповідачем переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, а подані ПНВФ «Акцент» документи чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору. Крім того відповідачем не проведено процедуру консультацій з позивачем щодо вибору  методів визначення митної вартості товарів. 
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку,  що судом першої інстанції правильно були застосовані норми матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення. 
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322 КАС України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської митниці Держмитслужби  - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили.

   
Головуючий - суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      В.В. Мельник 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова