ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року 

м. Харків

Справа № 641/7258/19 
Провадження № 22-ц/818/2437/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого Кругової С.С.,
Суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,
секретаря Каплоух Н.Б.,

Учасники справи :
Позивач:          ОСОБА_1 ,
Відповідач: Харківська міська рада, 
Треті особи: – державний нотаріус Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Козелько Т.М., приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мараєва Я.В.,      
                        
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, треті особи – державний нотаріус Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Козелько Т.М., приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мараєва Я.В., про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

за апеляційною скаргою представника Харківської міської ради – ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2020 року, ухвалене суддею Боговським Д.Є., 
в с т а н о в и в :

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просила визнати поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини спадкоємцем за заповітом ОСОБА_1 та визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом після ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов мотивований тим, що із ОСОБА_3 позивача пов`язували гарні сусідські відносини, вона часто допомагала ОСОБА_3 у вирішенні дрібних побутових питань, купувала ліки та продукти харчування, однак жодних договірних відносин між ними не було і про наявність заповіту на її ім`я вона не була обізнана. Після смерті ОСОБА_3 позивач займалась її похованням, а тому і ключи від квартири були їй передані. Під час прибирання в квартирі ОСОБА_3 наприкінці липня 2019 року позивач знайшла заповіт ОСОБА_3 , складений на її ім`я, звернулась до нотаріуса, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва на її ім`я, оскільки нею пропущений встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2020 року  позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківської міської ради, треті особи – державний нотаріус Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Козелько Т.М., приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мараєва Я.В., про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задоволено. Визначено ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , в 1 (один) місяць з дати набрання рішенням законної сили.

Рішення суду першої інстанції мотивоване обгрунтованістю та доведеністю позовних вимог. 

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Харківська міська рада звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, порушено норми матеріального і процесуального права. Позивач повинен був звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини до 22 червня 2013 року, проте звернулася лише 15 серпня 2019 року, тобто через 6 років з часу смерті спадкодавця, отже не прийняла спадщину. Заява про прийняття спадщини подана до нотаріуса всупереч порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки подана за довіреністю представником позивача. Незнання про наявність заповіту, складеного ОСОБА_3 , не може визнаватися судом поважною причиною в розумінні роз`яснення Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, яке є чинним. Позивач посилається на те, що їй стало відомо про наявність заповіту 30.07.2019 під час генерального прибирання квартири, проте така обставина не підтверджується жодним засобом доказування і не дає можливість визначити чи має вона місце.

ОСОБА_1 до апеляційного суду надано відзив, в якому вона просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Відзив мотивований тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга не спростовує фактичних обставин, що були встановлені під час розгляду справи. 

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, підтверджено наявними в матеріалах справи доказами та не заперечується сторонами, що 17 січня 2012 року ОСОБА_3 було складено заповіт, посвідчений ПН ХМНО Мараєвою Я.В., в присутності двох понятих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_3 усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося заповіла ОСОБА_1 (а.с. 15-16).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, про що 24.12.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції складеного відповідний актовий запис № 16915 (а.с. 37).

Згідно з довідкою про причину смерті № 3676-ДМ від 24.12.2013 ОСОБА_3 померла у віці ІНФОРМАЦІЯ_3 , причиною смерті вказано атеросклеротичну хворобу серця (а.с. 21,22).

Згідно з листом Прокуратури Комінтернівського району м. Харкова від 24.12.2013 труп ОСОБА_3 було видано ОСОБА_6 , остання в свою чергу здійснила поховання ОСОБА_3 та понесла відповідні витрати на ритуальні послуги (а.с. 17, 20). 

30.07.2019 ОСОБА_1 склала заяву про прийняття спадщини за заповітом після ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчену ПН ХМНО Череватенко О.М., реєстровий № 6339 (а.с. 14) .

15.08.2019 Четвертою Харківською міською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу на майно ОСОБА_3 за № 609/2019 (а.с. 19).

Постановою державного нотаріуса Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори від 15.08.2019 було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із пропуском встановленого законом шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 13).

До часу смерті ОСОБА_3 була зареєстрована та фактично мешкала у належній їй на праві власності квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 була сусідкою ОСОБА_3 , зареєстрована та фактично мешкає в квартирі АДРЕСА_2 ; саме позивачу були видані особисті речі ОСОБА_3 , в тому числі і ключі від квартири.

Наприкінці липня 2019 року позивач ОСОБА_1 в ході прибирання в квартирі АДРЕСА_3 , яка належала ОСОБА_3 , виявила заповіт, складений останньою на ім`я, яким заповіла усе належне мано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо:   1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12, від 4 листопада 2015 року № 6-1486цс15.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Суд першої інстанції із урахуванням вказаних норм матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позивач довела наявність перешкод, які впливали на своєчасність подання заяви до нотаріальної контори щодо прийняття спадщини за заповітом.

З огляду на зазначене, ухваливши рішення про задоволення позову, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 пропустила строк для прийняття спадщини з поважних та об`єктивних причин, оскільки вона не є родичем померлої ОСОБА_3 , мешкала окремо від спадкодавця, не знала про складений на її ім`я заповіт.

Матеріали справи не містять доказів повідомлення нотаріусом позивача про існування заповіту.

При цьому, вирішуючи спір у цій справі судом першої інстанції обґрунтовано враховано свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та дотримано принцип пропорційності між застосованим заходом і переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Наведені в апеляційнійй скарзі доводи не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає в апеляційній скарзі Харківська міська рада.

Доводи апеляційної скарги, що незнання про існування заповіту не може вважатися поважною причиною пропуску строку на прийняття спадщини, судова колегія не приймає, оскільки за умов відсутності заповіту стороння особа, якою є позивач, не має права на спадщину і тому не може вважатися такою, що мала право звернутися вчасно із заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.374, ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд –

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Харківської міської ради – Закревського Андрія Олександровича – залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2020 року – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду в порядку ст.389 ЦПК України.

Головуючий                                                                 С.С. Кругова

Судді                                                                         О.В. Маміна

                                                                       Н.П. Пилипчук

                                                               

Повний текст постанови 
складено 24 липня 2020 року