Ухвала
 
25 серпня 2020 року
місто Київ
 
справа № 494/1611/18
провадження № 61-10395ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Олійник А. С., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Березівського районного суду Одеської області від 04 грудня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 10 червня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про встановлення факту батьківства та визнання права власності на спадкове майно, третя особа - Березівський районний відділ реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області,
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Стислий виклад позиції позивача
У 2018 року ОСОБА_2  звернулася до суду із позовом про встановлення факту батьківства ОСОБА_5 стосовно ОСОБА_6 , визнання за нею право власності на спадкове майно.
Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 04 грудня 2019 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 10 червня 2020 року, позов задоволено частково.
Встановлено той факт, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_6 .
В іншій частині вимог позову відмовлено.
ІІ. ВИМОГИ ТА АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
ОСОБА_1 09 липня 2020 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову.
Ухвалою Верховного Суду від 23 липня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для виконання її вимог.
У серпні 2020 року від заявника надійшли документи на усунення недоліків касаційної скарги, подана нова редакція касаційної скарги із зазначенням відомостей про відповідача ОСОБА_4 , подано копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
Визначення заявником підстав касаційного оскарження
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.
Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд з`ясував, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.
Так, заявником як підстави касаційного оскарження наведених судових рішень визначено, що:
- оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права;
- оскаржувані рішення не відповідають правовим висновкам, викладеним, зокрема, у постановах Верховного Суду від 18 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) щодо обов`язковості призначення судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи у справах про встановлення факту батьківства; від 21 листопада 2018 року у справі № 225/6301/15-ц (провадження № 61-30047св18) щодо підтвердження факту спільного утримання дитини матір`ю та особою, яку вона вважає батьком дитини.
Таким чином, серед підстав касаційного оскарження заявником рішення судів першої та апеляційної інстанцій нею зазначена та підстава, яка згадана у пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, що свідчить про виконання ними вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.
ІІІ. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ
Оскільки вимоги ухвали суду виконані, касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.
Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.
IV. ВИРІШЕННЯ ПИТАННЯ ЩОДО ЗУПИНЕННЯ ДІЇ РІШЕННЯ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
У касаційній скарзі заявник просить зупинити виконання рішення судів першої та апеляційної інстанцій.
Клопотання обґрунтовувалося тим, що позивач може звернути оскаржувані рішення до виконання.
Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови. Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
Враховуючи те, що заявник не навела достатньо обґрунтованих підстав, за яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання оскаржуваних рішень, не зазначено доводи про настання негативних наслідків для заявника у разі звернення таких рішень до виконання, а тому клопотання задоволенню не підлягає. У таких висновках визначальним є, зокрема, засади цивільного процесу, визначені у статтях 12 та 13 ЦПК України.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Керуючись статтями 389, 392, 394, 390, 395 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у справі.
Витребувати із Березівського районного суду Одеської області цивільну справу № 494/1611/18 за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про встановлення факту батьківства та визнання права власності на спадкове майно, третя особа - Березівський районний відділ реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Березівського районного суду Одеської області від 04 грудня 2019 року та постанови Одеського апеляційного суду від 10 червня 2020 року відмовити.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 25 вересня 2020 року.
Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                             С. О. Погрібний

                                                                                                            І. Ю. Гулейков

                                                                                                            А. С. Олійник