УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 671/2181/18
Провадження № 22-ц/4820/986/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

30 червня 2020 року м. Хмельницький
Хмельницький апеляційний суд ускладі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Грох Л.М.
секретар судового засідання Дубова М.В.
з участю: представника позивача-відповідача ОСОБА_1 та відповідача-позивача ОСОБА_2 
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу 671/2181/18 за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 05 березня 2020 року у складі судді Павлової А.С. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , третя особа: Волочиська міська об`єднана територіальна громада в особі Волочиської міської ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,стягнення матеріальної та моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, стягнення майнової та моральної шкоди, визнання нечинним кадастрового плану земельної ділянки.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційних скарг, суд
в с т а н о в и в :
У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання відповідачів привести земельну ділянку у попередній стан шляхом побудови підпірної стіни для припинення зсуву ґрунту та руйнування приміщення літньої кухні внаслідок їх незаконних дій щодо зміни рельєфу земельної ділянки та стягнути з відповідачів на її користь відшкодування заподіяної майнової шкоди, яка буде визначена після проведення будівельно-технічної експертизи, крім того ОСОБА_1 просили стягнути на її користь з відповідачів ще і заподіяну моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.
Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 зазначила, що вона є власником домоволодіння та земельної ділянки, площею 0,16 га з кадастровим номером 6820983600:01:001:0052, що знаходяться по АДРЕСА_1 . По сусідству з нею, у житловому будинку по АДРЕСА_1 проживають відповідачі, які в 2013 році на межі з її земельною ділянкою облаштували заїзд транспорту на власне подвір`я, для чого ними було вивезено велику кількість ґрунту, і як наслідок - незаконно змінено рельєф, оскільки знижено рівень власної земельної ділянки зі сторони ділянки позивача на 1,5 м.
Позивач посилалася, що зазначений заїзд відповідачами облаштовувався без погодження із нею та без урахування рельєфу сусідньої земельної ділянки, який має нахил від її ділянки до ділянки відповідачів. Після облаштування зазначеного заїзду відповідачі самовільно демонтували металевий паркан із сусідньою земельною ділянкою, який слугував опорною стіною, оскільки утримував від зсуву ґрунт, а також встановили огорожу із шиферних листів на дерев`яних опорах. При цьому самовільно захопили частину її земельної ділянки. Внаслідок таких дій відповідачів в листопаді 2016 року частина належної її земельної ділянки просіла через зсув ґрунту, паркан між земельними ділянками впав, а приміщення її літньої кухні зазнало пошкоджень.
У зв`язку з наведеним позивач просила задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.
У січні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому зазначив, що ОСОБА_1 в 2015 році на відстані 0,3 м від межі їх ділянок викопала септик об`ємом більше 8 м. куб. Викопану землю розкинула під паркан і навколо своєї літньої кухні, чим утворила різницю рівнів земельних ділянок. Також ОСОБА_1 викопала під парканом рів і положила каналізаційну трубу, якою сполучила хату з септиком. Отже, внаслідок вказаних дій та постійного розмивання ґрунту дощовою водою з літньої кухні відповідача ОСОБА_1 не обладнаної ринвою, наземна частина паркану впала. Вказав, що на встановлення паркану ним було потрачено час, зусилля та матеріальні кошти.
У зв`язку з наведеним ОСОБА_2 просив зобов`язати відповідача ОСОБА_1 демонтувати септик та каналізаційну трубу; демонтувати частину літньої кухні розташованої з порушенням ДБР, тобто віднести її від межі на відстань не менше 1 метра; пересадити туї на відстань не менше 3 метри; пересадити кущі малини на відстань не менше 1 метра; облаштувати ринву для стоку води з даху літньої кухні та хліва на власну земельну ділянку; усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_2 земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_1 привести земельну ділянку у попередній стан, шляхом побудови паркану по межовій лінії; очистити підпорну стінку від своєї насипної землі, яку відповідач за зустрічним позовом викопала з септика на відрізку від точки 6 до точки 7 на кадастровому плані; стягнути з ОСОБА_1 на його користь 30000 грн., з яких 10000 грн. майнова шкода та 20000 грн. моральна шкода. 
В подальшому ОСОБА_2 подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій зазначив, що кадастровий план земельної ділянки ОСОБА_1 розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , виготовлено з порушенням вимог чинного законодавства. У зв`язку з цим просив визнати нечинним (скасувати) кадастровий план земельної ділянки відповідача за зустрічним позовом.
Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 05 березня 2020 року у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 та зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.
ОСОБА_2 не погодився з таким рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Суд в своєму рішенні послався на акт № 8 від 05 квітня 2017 року, складний комісією Волочиської міської ради, згідно якого ОСОБА_1 було рекомендовано облаштувати ринву між ділянками для стоку води з даху літньої кухні на власну земельну ділянку; пересадити туї між ділянками на нормовану відстань (не менше трьох метрів від межі); будь-які будівлі, конструкції, в тому числі септик, повинен облаштовуватися не ближче 1 м. від межі, при цьому судом зазначено, що це лише рекомендація, а тому цей акт не є достатнім доказом, він лише тільки констатує факт порушення, однак в ньому не вказано відомостей на підставі яких комісія зробила такі висновки. Однак на думку апелянта, комісія при складенні акту не зобов`язана була зазначати будь-які відомості чи надавати фотографії, на підставі яких зробила свої висновки, тому суд повинен був враховувати встановлений факт порушення ОСОБА_1 вимог ДБР. Крім того, судом не досліджено кадастровий план і не надано йому правової оцінки, оскільки суд розглянув його в контексті розроблення технічної документації і не прийняв до уваги, що ним було доведено факт підробки цього документа, оскільки під час виготовлення кадастрового плану було порушено процедуру його виготовлення і він не відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема у ньому відсутні обов`язкові реквізити, затверджені ДСТУ 4163-2003, згідно наказу Держспоживстандарту України від 07 квітня 2003 № 55, а текстова інформація в кадастровому плані не відповідає фактичним обставини, тому що з метою уникнення виготовлення погодження меж земельної ділянки в кадастровому плані вказано призвіща людей, які не є суміжними землевласниками. Також ОСОБА_2 вказує, що згідно акту № 8 від 05 квітня 2017 року встановлено прямий зв`язок між протиправними діями ОСОБА_1 та поваленням паркану, крім того, комісією встановлення відсутність відхилень по межових лініях, тобто паркан був встановлений рівно по межі. 
Тому, ОСОБА_2 просить змінити рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 05 березня 2020 року та постановити нове рішення, яким доповнити мотивувальну частину обґрунтування нечинності кадастрового плану земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером 6820983600:01:001:0052, крім того просив задовольнити його зустрічний позов частково, зобов`язати ОСОБА_1 облаштувати септик на відстані не менше 5 м від межі згідно вимог ДБН «Містобудування» 360-92; пересадити туї на відстань не менше 3 метри; пересадити кущі малини на відстань не менше 1 метра; усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_2 земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_1 привести земельну ділянку у попередній стан, шляхом побудови паркану по межовій лінії, в задоволенні решти вимог відмовити.
ОСОБА_1 також не погодилася з рішенням суду першої інстанції подала апеляційну скаргу, в якій вважає що судом невірно застосовані норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Так судом не прийнято до уваги, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 грудня 2009 року вона є власником домоволодіння та земельної ділянки, площею 0,16 га з кадастровим номером 6820983600:01:001:0052, що знаходяться по АДРЕСА_1 , актом від 28 грудня 1994 року було погоджено межу її земельної ділянки з сусідами, родиною ОСОБА_5 та встановлено межові знаки, а відповідачі без її згоди на межі земельних ділянок облаштували заїзд транспорту на власне подвір`я, для чого ними було вивезено велику кількість ґрунту, і як наслідок - незаконно змінено рельєф, оскільки знижено рівень власної земельної ділянки зі сторони ділянки позивача на 1,5 м. Крім того відповідачі самовільно демонтували її металевий паркан, який слугував опорною стіною і утримував грунт від зсуву на її земельній ділянці, також відповідачі самовільно захопили частину її земельної ділянки перемістивши загорожу на один метр в її сторону. Для вирішення цього спору на місце неодноразово виїжджали представники сільської ради, будівельних організацій земельного відділу про що складалися відповідні акти про порушення відповідачами норм земельного законодавства, які суд не взяв до уваги та не дав їм належної правової оцінки. Також ОСОБА_1 вказує, що в липні 2017 року нею були залучені сертифіковані спеціалісти землевпорядної організації ТОВ «Поділля –Земцент» для відновлення меж її земельної ділянки, але відповідачі не допустили їх на свою земельну ділянку для відновлення меж, тому межові знаки не були відновлені. Крім того, судом не було встановлено чи мали право відповідачі взагалі облаштовувати заїзд та на підставі яких документів вони могли його облаштовувати, хоча встановлення цих обставин мало важливе значення для вирішення справи. Апелянт посилається, що незаконні дії відповідачів призвели до руйнування її літньої кухні, яка вже має значні пошкодження і що підтверджується висновком будівельно-технічної експертизи, з якою суд не погодився.
З огляду на доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 просила скасувати рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 05 березня 2020 року в частині відмови у задоволенні її позовних вимог та постановити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. 
ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що ОСОБА_1 перекручує деякі факти по справі, адже паркан на межі про який вона вказує був збудований ними повністю зі свого матеріалу. Вона до цього паркану немає жодного відношення і збудований паркан не слугував підпірною стіною. ОСОБА_1 з порушенням вимог ДБН облаштувала септик об`ємом майже 9 метрів кубічних, викопану землю вона висипала під паркан, а факт облаштування септика та каналізаційної труби приховала від суду. На думку ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу суду і є неправдивими, оскільки їх право власності на земельну ділянку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ХМ № 342 від 24 січня 1995 року. Що стосується висновку експерта за результатами проведеної будівельно-технічної експертизи № 1560/19-26 від 26 грудня 2019 року, то суд дав йому правильну оцінку та прийняв до уваги встановлені в ньому факти, зокрема, визначені експертом основні причини утворення тріщин у стінах літньої кухні ОСОБА_1 . 
Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.
У відповідності до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Так судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 та земельної ділянки, площею 0,16 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку за даною адресою.
Відповідачі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зареєстровані та проживають у сусідньому з ОСОБА_1 будинку за адресою: АДРЕСА_1 , розташованого на відповідній земельній ділянці.
Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За нормами ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним свого права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно із положеннями статей 91, 96 Земельного кодексу України власники земельних ділянок та землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем; за свій рахунок привести земельну ділянку у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком здійснення такої зміни не власником земельної ділянки, коли приведення у попередній стан здійснюється за рахунок особи, яка незаконно змінила рельєф.
Відповідно ст. 103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).
Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).
Згідно зі статтею 104 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров`я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше.
Ст. 152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків та визначено способи захисту прав на земельні ділянки. Зокрема, громадяни можуть захистити права на земельні ділянки шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.
Наявність права власності на землю не лише наділяє правами, а і зобов`язує, у тому числі обов`язком: не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; за свій рахунок привести земельну ділянку у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком здійснення такої зміни не власником земельної ділянки, коли приведення у попередній стан здійснюється за рахунок особи, яка незаконно змінила рельєф (ч. 1 ст. 91 Земельного кодексу України).
У відповідності до ст. ст. 76, 77, 79, 80 доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1 як підставу позову вона зазначала - вчинення відповідачами неправомірних дій, внаслідок яких приміщення її літньої кухні почало руйнуватись, відповідачі порушили межі суміжної земельної ділянки і самовільно захопили частину належної їй на праві власності земельної ділянки.
В свою чергу в зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 як на підставу позовних вимог посилався на те, що ОСОБА_1 з порушенням відповідних санітарних вимог на своїй земельній ділянці облаштувала септик в безпосередній близькості від його земельної ділянки, внаслідок чого на його земельну ділянку розповсюджується нестерпний сморід та можуть просочуватись фекалії. Крім того внаслідок свавільних та протиправних дій ОСОБА_1 при проведенні каналізаційної труби, відсутності ринв на будівлі паркан, який він встановив між земельними ділянками, впав.
На підтвердження своїх позовних вимог сторонами було надано суду акт обстеження присадибної земельної ділянки АДРЕСА_1 від 05.04.2017, складений комісією Волочиської міської ради, згідно якого встановлено, що внаслідок облаштування ОСОБА_2 заїзду з дороги на власне подвір`я утворився перепад рівнів земельних ділянок від 0,2 м. до 1,4 м. який не був укріплений підпорною стіною. Внаслідок зволоження ґрунту, стоку води з будівлі, не обладнаної ринвою, прокладання каналізаційної труби, посадки дерев з порушенням ДБН, - шиферна огорожа між ділянками зруйнувала земельний укіс і впала на територію заїзду. Надані документи на право власності на земельні ділянки свідчать про відсутність відхилень по межових лініях. Комісія рекомендувала власнику земельної ділянки № 8 ОСОБА_1 : облаштувати ринву між ділянками для стоку води з даху літньої кухні на власну земельну ділянку; пересадити туї між ділянками на нормовану відстань (не менше трьох метрів від межі); будь-які будівлі, конструкції, в тому числі септик, повинен облаштовуватися не ближче 1 м. від межі. Також, комісія рекомендувала власнику будинковолодіння АДРЕСА_1 а ОСОБА_2 побудувати підпорну стінку вздовж межі двох суміжних ділянок у відповідності до розмірів, зазначених у актах на право власності.
Також суду було надано акт обстеження присадибних земельних ділянок АДРЕСА_1 АДРЕСА_1 Користова від 14.06.2017 комісією Волочиської міської ради, за яким комісією встановлено, що власниками домоволодіння АДРЕСА_1 та 8а не виконано жодного пункту пропозиції комісії за попереднім обстеженням. Не вирішено питання щодо виготовлення документації із землеустрою. Комісією зроблено висновок: сторонам виконати рекомендації комісії за актом обстеження від 05.04.2017.
В судовому засіданні за клопотанням обох сторін було призначено судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої були поставлені наступні питання: 1) Які наявні пошкодження та руйнування літньої кухні домоволодіння ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ? АДРЕСА_2 ) У випадку наявності пошкоджень та руйнувань літньої кухні - яка технічна причина призвела до їх виникнення? 3) Визначити розмір вартості витрат, необхідних для відновлення пошкодженого приміщення літньої кухні, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ? 4) Чи відповідають вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва та санітарним вимогам септик та каналізаційна труба, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ? Якщо не відповідають, то в чому полягають невідповідності? 5) Яка причина пошкодження або руйнування забору (паркану), розташованого між домоволодіннями під АДРЕСА_3 , зображеного на кадастровому плані земельної ділянки між точками 6 і 7 (аркуш справи 19)? Оплату за проведення експертизи в частині вирішення питання № 3 покладено на ОСОБА_1 . Оплату за проведення експертизи в частині вирішення питань № № 1,2,4,5 покладено на ОСОБА_2 .
       Оплата проведення експертизи була проведена лише ОСОБА_1 , в зв`язку з чим експерт надав висновок лише з третього питання, визначеного в ухвалі суду, в частині вирішення питань № 1, 2, 4, 5, експертиза не проводилася.
Так за висновком експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи № 1560/19-26 від 26.12.2019, кошторисна вартість ремонтно-будівельних робіт необхідних для відновлення пошкодженого приміщення літньої кухні, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , становить (заокруглено) – 14354 грн.
Однак при цьому у мотивувальній частині висновку зазначено, що основні причини утворення тріщин у стінах будівлі - приміщення літньої кухні по АДРЕСА_1 : усадка будинку після будівництва протягом 1-1.5 років; деформація фундаментів внаслідок замерзання і нерівномірне відтавання ґрунтових вод; недостатня глибина закладення фундаментів; неоднакова несуча здатність ґрунту в межах будівлі, що зумовлює нерівномірне осідання різних його частин. На час проведення обстеження наявність тріщин за характером розташування, ступеню їх розповсюдження на поверхні стін, зумовлена характерним просіданням основи фундаменту в середній частині повздовжньої стіни та просіданням фундаментів в кутах будівлі літньої кухні зі сторони суміжного домоволодіння розташованого по АДРЕСА_1 .
У відповідності до ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
З усією очевидністю вбачається, що встановлення обставин, на які посилаються сторони в своїх позовних заявах : причин руйнування приміщення літньої кухні, порушення меж суміжної земельної ділянки, самовільного захопили частини земельної ділянки, порушення вимог облаштування септика, причин руйнування паркану тощо необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.
Тобто в даному випадку такі обставини мають бути встановлені висновками експертиз, спеціалістів чи іншими письмовими доказами, складеними відповідними фахівцями у іншій галузі, ніж право.
Однак вказані докази суду надані не були, відповідні судова будівельно-технічна, судова земельна, ґрунтознавча експертизи проведені не були, висновки спеціалістів з приводу вищезазначених обставин суду теж не надавались.
Було проведено лише судову будівельно-технічну експертизу, з питання визначення розміру вартості витрат, необхідних для відновлення пошкодженого приміщення літньої кухні, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , лише в мотивувальній частині якої вказано можливі причини руйнування приміщення літньої кухні, які експерт не пов`язує з діями відповідачів за первісним позовом.
       Посилання сторін на акт міської ради від 05.04.2017 року, який складений першим заступником міського голови, юристом міської ради, дільничним міліціонером, старостою села як на підтвердження фактів та обставин, на які посилаються сторони, причини їх виникнення є недостатнім доказом по справі при відсутності висновків експертиз та відповідних фахівців. 
Вказаний документ складений без участі спеціалістів, відповідних фахівців в будівельній, земельній, санітарній галузях, без відповідних експертиз, члени комісії, які склали акт, не є такими фахівцями, в зв`язку з чим такий документ може лише констатувати наявність факту руйнування об`єкту.
Однак що стосується причин таких руйнувань, встановлення інших обставин, на які посилаються сторони як на порушення своїх прав землекористувачів, то в зв`язку з вищевикладеним даний акт не може бути взятий як достатній та належний доказ по даній цивільній справі.
       Що стосується акту міської ради від 14.06.2017 року, який складений першим заступником міського голови, головним спеціалістом відділу містобудування міської ради, начальником відділу земельних відносин і екології, представником громадської організації, то в даному акті лише констатовано факт невиконання сторонами пропозицій комісії від 05.04.2017 року і немає жодних висновків щодо обставин справи. При цьому комісією рекомендовано сторонам вирішити спір в судовому порядку, а тому даний акт теж не може бути взятий як достатній доказ щодо обставин справи. 
Будь-яких інших доказів в підтвердження своїх позовних вимог, зокрема фотографій, замірів проведених спеціалістами, їх висновків, тощо на підтвердження зазначених сторонами порушень своїх прав суду сторонами надано не було, а тому висновки суду першої інстанції про відмову як в первісному так і зустрічному позовах за недоведеністю позовних вимог є законними та обґрунтованими.
Доводи апеляційних скарг, що суд безпідставно не взяв до уваги вищевказані акти міської ради як достатні докази по справі з вищевказаних підстав слід відхилити. 
Інших доказів в підтвердження своїх позовних вимог апелянтами надано не було.
Також відхиляє суд і доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 , щодо безпідставності висновків суду про відмову в його позовних вимогах про скасування кадастрового плану земельної ділянки ОСОБА_1 .
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно із статтею 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
В даній цивільній справі суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у відповідності до чинного законодавства кадастрова карта (план) – це графічне зображення, що містить відомості про об`єкти Державного земельного кадастру. Кадастровий план земельної ділянки складається при формуванні земельної ділянки у паперовій та електронній (цифровій) формі, а тому є лише складовою документації із землеустрою на підставі якої, особа оформлює свої права на землю.
В такому випадку кадастровий план земельної ділянки не породжує для сторін по справі будь-яких прав чи обов`язків. Права та обов`язки сторін породжує факт реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі після її формування та реєстрація права власності особи на цю земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно або видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку.
За таких обставин такі вимоги не можуть вважатися належним та ефективним способом захисту порушеного права, а є одним із доказів при розгляді спору щодо визнання незаконними та скасування записів про проведену державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, зокрема у разі скасування на підставі рішення суду документів, на підставі яких її було проведено.
Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
       Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 залишити без задоволення.
       Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 05 березня 2020 року залишити без змін.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 03 липня 2020 року.

Судді                         А.М. Костенко
Р.С. Гринчук
Л.М. Грох