Справа № 308/3586/19

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        21 серпня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого                                судді КОНДОРА Р.Ю.
суддів                                        БИСАГИ Т.Ю., ГОТРИ Т.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Ужгороді цивільну справу № 308/3586/19 за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 29 січня 2020 року, головуючий суддя Бедьо В.І., -

встановив:

29.03.2019 ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_1 мотивуючи таким.
16.07.2008 банк уклав із відповідачем кредитний договір № 163/08, на підставі якого надав ОСОБА_1 на строк по 15.07.2018 кредит у розмірі 20500,00 дол. США зі сплатою процентів за користування ним за ставкою 13,8% річних.
20.01.2012 сторони уклали додаткову угоду № 01 до кредитного договору, якою змінили валюту кредиту на гривню, визначили на період з 30.01.2012 по 15.07.2018 розмір кредитної лінії в сумі 140599,38 грн та процентну ставку на рівні 14,8% річних, а також узгодили, що за користування кредитними коштами, не поверненими в терміни, визначні договором, проценти нараховуються за ставкою 19,8% річних.
Виконання зобов`язань позичальником було забезпечено іпотекою належної йому земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 0,0595 га, кадастровий номер 2110100000:38:003:0035, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 , про що 16.07.2008 був укладений договір іпотеки № 163/08-01.
Позичальник не виконував належно своїх зобов`язань, внаслідок чого 31.01.2013 банк пред`явив до нього позов про дострокове стягнення кредитної заборгованості в розмірі 145576,88 грн, розрахованої станом на 28.01.2013.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 15.11.2015 у справі № 308/1635/13-ц, що набрало законної сили 26.11.2013, позову було задоволено. Банк звернув це рішення до примусового виконання і 01.08.2017 держвиконавець Ужгородського МВ ДВС постановив закінчити виконавче провадження № 51004990 у зв`язку з повним виконанням рішення боржником. Сплачені за платіжним дорученням від 21.06.2017 кошти були розподілені на погашення: боргу за сумою кредиту - 144664,98 грн, штрафних санкцій - 911,90 грн, судових витрат - 1570,47 грн.
Таким чином, рішення суду про стягнення боргу було фактично виконане 27.07.2017, коли кошти надійшли на рахунок банку.
Письмова вимога банку до боржника про дострокове повернення боргу з подальшим зверненням до суду по стягнення боргу за кредитним договором не є підставою для припинення кредитних правовідносин між сторонами, тож не є й підставою для припинення нарахування процентів за користування кредитними коштами.
Згідно з п. 3.7. додаткової угоди до кредитного договору проценти нараховуються за зобов`язаннями відповідача за період з дня одержання кредиту до дня його погашення. Проценти за користування кредитними коштами у межах строку кредитування нараховуються на залишок строкової заборгованості за кредитом, починаючи з дня надання кредиту до дня повного погашення заборгованості за кредитом (п. 3.5.1. додаткової угоди).
Договір позики є реальним договором (ст. 1046 ЦК України), тому для визначення моменту укладення та припинення договору має значення момент, відповідно, передачі та повернення грошей. Кредитний договір є консенсуальним договором, до якого за загальним правилом застосовуються і положення параграфа 1 глави 71 ЦК України (ст. 1054 ЦК України). Позика/кредит вважаються повернутими в момент зарахування грошової суми на рахунок банку-позикодавця (ст. 1049 ч. 3 ЦК України).
Тож якщо умовами кредитного договору чітко передбачений строк дії кредитного договору, що є відмінним від строку виконання обов`язку щодо повернення кредиту, передбачено сплату процентів позичальником після настання строку повернення кредиту, порядок нарахування таких процентів по день повного погашення кредиту, то у випадку порушення такі права підлягають судовому захисту шляхом задоволення вимог про стягнення таких процентів.
Незважаючи на те, що ще 15.07.2018 сплив строк кредитування, відповідач всупереч вимогам ст.ст. 526, 530, 536 ЦК України заборгованість за договором позивачу не відшкодував. Станом на 17.03.2019 заборгованість становить 101235,68 грн, ця сума є процентами за кредитним договором, нарахованими за період з 29.01.2013 по 27.07.2017.
Посилаючись на ці обставини, на наведені та інші норми ЦК Країни щодо кредитних зобов`язань та відповідальності за їх порушення, на правові позиції, які висловлювалися Верховним Судом у певних справах і на думку позивача підтверджують його правову позицію щодо правомірності нарахування вказаної вище заборгованості, позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» просив стягнути на його користь із відповідача ОСОБА_1 заборгованість за процентами за кредитним договором від 16.07.2008 № 163/08 у сумі 101235,68 грн і покласти на відповідача судові витрати.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 29.01.2020 у позові відмовлено.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із його необґрунтованості та недоведеності, з відсутності правових підстав для стягнення на користь позивача з відповідача процентів, нарахованих відповідно до кредитного договору після закінчення строку кредитування внаслідок зміни строку виконання зобов`язання кредитором.

Позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» оскаржив рішення суду як незаконне та необґрунтоване, посилається на обставини, якими мотивувався позов. Стверджує також, що суд не врахував правових позицій, висловлених Верховним Судом у справах № 913/11/18, № 755/30334/14-ц, № 311/4189/15-ц, №274/5179/14-ц, № 0417/12368/2012, які свідчать про обґрунтованість вимог позову.
Оскільки у суду першої інстанції були всі законні підстави для задоволення позову та для здійснення ефективного захисту порушеного права позивача, просить рішення суду скасувати, позов - задовольнити.

У письмовому відзиві на апеляцію відповідач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Бахтин В.В., вказує на її необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін. Зазначає серед іншого, що відповідно до закону та умов кредитного договору строк повного виконання позичальником зобов`язання змінився, судом у 2013 році був задоволений позов банку про дострокове стягнення боргу за кредитним договором, а у 2017 рішення суду було виконане боржником. Після зміни строку зобов`язання банк не мав права нараховувати передбачені договором проценти та вимагати їх стягнення. Правові позиції Верховного Суду, на які посилається позивач, не можуть братися до уваги, оскільки застосуванню підлягають правові позиції, висловлені Великою Платою Верховного Суду у справах № 444/9519/12 і № 310/11534/13-ц, в яких підтверджується неможливість нарахування процентів за кредитним договором після закінчення стоку кредитування.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України щодо кредитних зобов`язань в редакції, що була чинною на час їх виникнення.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ч. 1 ЦК України).

Відповідно до положень ст.ст. 11-14, 202, 509, 525, 526, 610-612, 614, 622-625, 1050, 1054 ЦК України, цивільні права та обов`язки, що виникають з договорів, повинні належно виконуватися; позичальник зобов`язаний повернути кредитору усе заборговане на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор управі вимагати (за відповідних умов - достроково) виконання порушеного зобов`язання.

Наявність підстави для виникнення боргу, пред`явленого до стягнення, його розмір і обґрунтованість доказуються кредитором, відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ст. 614 ч. 2, ст. 623 ч. 2 ЦК України).

За загальним правилом, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.ст. 598, 599 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ст. 631 ч.ч. 1, 4 ЦК України), правомірність правочину презюмується, договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 204, 629 ЦК України). Сплата процентів за кредитом є істотною умовою договору, здійснюється у строки та на умовах, визначених договором (ст.ст. 536, 626, ст. 628 ч. 1, ст. 638 ч. 1, ст. 1048 ч. 1, ст. 1054 ЦК України).

Сторони в цивільних відносинах є юридично рівними, у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою ст. 13 ЦК України, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ст.ст. 1, 2, ст. 13 ч. 6 ЦК України).

Особа діє у цивільних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається; цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 3 ч. 1 п.п. 3, 6, ст. 11, ст. 12 ч. 1, ст.ст. 13, 14, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-81 ЦПК України).

Про задоволення позову рішення може бути прийняте за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог (ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України).

Встановлено, що 16.07.2008 Відкрите акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (у подальшому - Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», ПАТ АБ «Укргазбанк»), уклало з  ОСОБА_1 кредитний договір № 163/08, на підставі якого відповідач на строк по 15.07.2018 отримав кредит у розмірі 20500,00 дол. США зі сплатою за користування кредитом процентів за ставкою 13,8% річних (п. 1.1. договору) (а.с. 10-12, 24-26, 40-44). За умовами договору, зокрема:
проценти нараховуються за зобов`язаннями позичальника за період з дня одержання кредиту до дня його погашення … (п. 3.1.7.);
нарахування процентів здійснюється … в останній робочий день місяця, за який сплачуються проценти …, а також в день закінчення строку, на який надано кредит (у відповідності до п. 1.1. договору), в день дострокового погашення заборгованості по кредиту … (п. 3.1.8.);
позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту, сплату процентів … у передбачені цим договором строки (п. 3.3.1.);
у випадку порушення позичальником зобов`язань банк має право відмовитися від виконання своїх зобов`язань …, при цьому, позичальник зобов`язаний відшкодувати банку збитки в розмірі неповерненої суми кредиту, процентів …, а також повернути банку заборгованість по кредиту, сплатити проценти … (п. 5.1.).

Пунктом 1.6. договору сторони узгодили, що строк (термін) виконання зобов`язань позичальника перед банком щодо повернення всієї суми кредиту, нарахованих процентів … вважається таким, що настав, у разі настання строку/терміну, визначеного в п. 1.1. …, а також за рішенням банку у разі (незалежно від настання строку/терміну … згідно п. 1.1. … або строків/термінів часткової сплати кредиту та/або сплати процентів …) неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань згідно … договору … та/або прострочення … строків/термінів спати процентів та/або часткового погашення кредиту … у вказаному рішенні банку зазначається дата настання строку (терміну) виконання зобов`язань позичальника … щодо повернення всієї суми кредиту, нарахованих процентів, можливої неустойки та інших видатків … .

Виконання зобов`язань позичальником було забезпечено іпотекою належної йому земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 0,0595 га, кадастровий номер 2110100000:38:003:0035, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 , про що 16.07.2008 був укладений договір іпотеки № 163/08-01 (а.с. 19-23).

20.01.2012 ПАТ АБ «Укргазбанк» і  ОСОБА_1 уклали додаткову угоду № 01 до кредитного договору (а.с. 13-18). Цією угодою сторони змінили валюту кредиту на гривню, визначили на період з 30.01.2012 по 15.07.2018 розмір кредитної лінії в сумі 140599,38 грн та процентну ставку на рівні 14,8% річних, а також узгодили, що за користування кредитними коштами, не поверненими в терміни, визначні договором, проценти нараховуються за ставкою 19,8% річних (п.п. 1.1.1., 1.1.3., 1.2. додаткової угоди). Умови додаткової угоди передбачають також, що:
сплата процентів … здійснюється … щомісячно … та у день закінчення строків, на який надано кредитні кошти у відповідності до п.п. 1.1.1., 1.1.3. цього договору, а також у день дострокового повного погашення заборгованості по кредиту … (п.п. 3.2.1., 3.2.2);
проценти … нараховуються на суму строкової та простроченої заборгованості за кредитом … (п. 3.5.);
проценти за користування кредитними коштами у межах строку кредитування нараховуються на залишок строкової заборгованості за кредитом, починаючи з дня надання кредиту до дня повного погашення заборгованості за кредитом або до дня перенесення кредиту (його частини) на рахунки простроченої заборгованості (п. 3.5.1.);
проценти за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором, нараховуються на залишок простроченої заборгованості за кредитом, починаючи з дня зарахування кредиту (його частини) на рахунки простроченої заборгованості до дня повного погашення простроченої заборгованості за кредитом (п. 3.5.2.);
проценти нараховуються за зобов`язаннями позичальника за період з дня одержання кредиту до дня його погашення … (п. 3.7.);
нарахування процентів … здійснюється не пізніше останнього банківського дня кожного місяця, за який сплачуються проценти, а також у день закінчення строку, на який надано кредит, у день погашення заборгованості по кредиту у повному обсязі, в день повного дострокового погашення заборгованості (п.п. 3.8., 4.1.5.);
пунктами 4.2.4., 4.2.5., 4.3.5. передбачено право банку вимагати повного дострокового виконання позичальником всіх зобов`язань за кредитним договором в разі порушення таких, задовольнити свої вимоги в порядку, передбаченому чинним законодавством, та відповідний цьому праву обов`язок позичальника сплатити кошти.

Оскільки ОСОБА_1 порушив свої зобов`язання щодо сплати належних з нього коштів за кредитним договором, ПАТ АБ «Укргазбанк» реалізуючи свої права, що випливають із положень ст. 1050 ч. 2 ЦК України та п. 1.6. кредитного договору та п.п. 4.2.4., 4.2.5., 4.3.5. додаткової угоди до нього, визнав строк повного виконання зобов`язання таким, що настав (змінив строк виконання зобов`язання), визначив борг станом на 29.01.2013 у сумі 145576,88 грн, де заборгованість: за кредитом - 131586,58 грн, за процентами - 13078,40 грн, а також штраф - 911,90 грн, і подав 31.01.2013 позов до Ужгородського міськрайонного суду про дострокове стягнення з позичальника боргу (а.с. 31-33).

Беручи до уваги право кредитора визначити заборгованість на певний час, поставити момент настання відповідного строку у залежність як від часу, зазначеного у відповідній вимозі до боржника, часу отримання (надіслання) вимоги тощо, так і пред`явити вимогу про дострокове повне виконання зобов`язання шляхом подачі одразу відповідного позову до суду, зміненим строком виконання зобов`язання у даному конкретному випадку можна вважати день, на який кредитор визначив заборгованість (29.01.2013), безпосередньо після чого звернувся з позовом до суду.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 15.11.2013 у справі № 308/1635/13-ц позов ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з позичальника на користь банку вказану вище заборгованість за кредитним договором від 16.07.2008 № 163/08 (а.с. 34-35).

16.12.2013 Ужгородський міськрайонний суд видав виконавчий лист за рішенням суду від 15.11.2013 у справі № 308/1635/13-ц (а.с 36). Банк реалізував своє право на примусове виконання рішення суду, постановою держвиконавця Ужгородського МВ ДВС від 01.08.2017 виконавче провадження № 51004990 було закінчене у зв`язку з повним виконання рішення та перерахуванням 21.06.2017 коштів стягувачу (а.с. 37).

У справі, що розглядається, ПАТ АБ «Укргазбанк» пред`явив до ОСОБА_1 позов про стягнення процентів, нарахованих станом на 17.03.2017 в сумі 101235,68 грн, на підтвердження чого подав відповідний розрахунок (а.с. 6-8). Проценти нараховані на умовах, що передбачалися зміненим кредитним договором, за процентними ставками 14,80% річних і 19,80% річних з урахуванням, відповідно до правової позиції кредитора, строкової та простроченої заборгованості за кредитом.

У позовній заяві банк зазначив, що нарахував проценти за період з 29.01.2013 по 27.07.2017, проте, з розрахунку випливає, що період нарахування починається з 30.01.2012 і закінчується 26.07.2017. У розрахунку зазначено, що його виконано станом на 17.03.2019, а заборгованість за процентами визначена в сумі 101235,68 грн без вказівки, що така нарахована саме за період з 29.01.2013 по 27.07.2017, тож доводи позивача в заяві про період нарахування процентів не підтверджуються розрахунком боргу.

Остання за часом самостійна сплата позичальником процентів у розрахунку зафіксована 20.06.2012, після чого нарахування процентів продовжувалося безперервно. Станом на 29.01.2013 заборгованість за процентами не визначалася і ця дата взагалі не фігурує в розрахунку як його початок, при цьому, строк зобов`язання змінився, борг за процентами, що були нараховані до 29.01.2013, вже був стягнутий рішенням суду в справі № 308/1635/13-ц і ці обставини в розрахунку не відображені. Надходження коштів у рахунок погашення заборгованості в порядку виконання рішення суду зафіксоване в розрахунку 27.07.2017.

За таких умов, по суті не видається можливим з належною точністю визначити період, за який позивачем нараховані пред`явлені до стягнення проценти, суму таких процентів, а до суми нарахованих процентів включені й проценти, що попереднім рішенням суду вже були стягнуті за відповідний період.

Далі. При вирішенні вимог щодо стягнення процентів має значення строк виконання відповідного зобов`язання. Верховний Суд у постанові від 16.01.2018 у справі № 305/1133/15-ц висловив правову позицію, згідно з якою стягнення процентів у розмірі, передбаченому договором, поза межами договору (оскільки кредитором було змінено строк виконання основного зобов`язання шляхом пред`явлення позову про дострокове стягнення кредитної заборгованості) законом не передбачено.

Таку правову позицію Верховний Суд у подальшому розвинув і підтвердив неодноразово:
у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду зазначила, зокрема, що:
за змістом статті 526, частини 1 статті 530, статті 610 та частини 1 статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням;
відповідно до частини 1 статті 1048 та частини 1 статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором; отже, припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування;
після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється;
права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання;
у постанові від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, серед іншого, що:
звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору; на час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі; рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни;
у такому разі положення абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору;
право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України;
здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту; забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному; в разі задоволення не в повному обсязі вимог кредитора за рахунок забезпечувального обтяження основне зобов`язання сторін не припиняється, однак, змінюється щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, при зверненні до суду, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення решти заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно з договором, нарахованих на час звернення до суду з вимогою про дострокове виконання кредитного договору, на погашення яких виявилася недостатньою сума коштів, отримана від реалізації заставленого майна під час виконання судового рішення;
якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Тож право кредитора на пред`явлення відповідних вимог не заперечується як таке, що, однак, не звільняє від обов`язку пред`явити позов із належних підстав, обґрунтувати та довести його належним процесуальним порядком. Лише в такому разі можуть мати місце законні підстави для задоволення відповідних вимог.

Позивач визначив і пред`явив до стягнення проценти, нараховані за період, який він визначив у заяві з 29.01.2013 по 27.07.2017. Поза тим, що нарахування процентів саме за такий період не є належно підтвердженим, в усякому разі після 29.01.2013, тобто, після закінчення строку дії договору нарахування процентів безпідставне, позаяк умовами кредитного договору це не передбачено, після закінчення строку договору правових підстав для нарахування, сплати, стягнення процентів за передбаченою договором, в тому числі, за підвищеною ставкою, немає.

Міркування позивача про те, що відповідно до умов договору та положень ст. 1049 ч. 3 ЦК України він мав право нараховувати проценти за передбаченою договором ставкою (ставками) до моменту фактичного повернення коштів у порядку виконання рішення суду та без врахування зміни строку зобов`язання необґрунтовані. Доводи про те, що відповідні умови нарахування та сплати процентів передбачені договором, ґрунтуються на невірному тлумаченні умов договору і закону, зокрема, умови договору не тлумачаться позивачем відповідно до їх дійсного змісту та в сукупності.

За змістом норм ЦК України щодо строку дії зобов`язання та нарахування процентів за кредитним договором такі можуть нараховуватися саме на підставі договору, в межах строку дії договору і строку кредитування, а інші умови нарахування відсотків, зокрема, після закінчення дії договору з визначених сторонами підстав, можливі в разі наявності відповідної домовленості сторін (погодження ними конкретних умов договору щодо підстав, порядку нарахування і розміру таких відсотків), на що вказує й зміст другого речення частини 1 статті 1048 ЦК України.

Такої домовленості немає. Наведені вище положення зміненого кредитного договору в сукупності не містять умов про можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування та за передбаченими договором ставками, не дають підстав для висновку про можливість нарахування процентів у такий спосіб, натомість чітко визначають, що проценти нараховуються та сплачуються щомісячно, саме в межах строку дії договору (строку кредитування, як про це зазначає й банк у позовній заяві), в тому числі, в разі зміни цього строку внаслідок дострокового стягнення боргу. Проценти нараховуються також на прострочену заборгованість за кредитом, несплачені своєчасно проценти обліковуються як прострочена заборгованість. Договором визначено, що проценти підлягають сплаті остаточно до дня або в день закінчення строку дії договору, а в разі несплати може стягуватися заборгованість за процентами, обчислена на відповідну дату саме в передбачений договором спосіб.

Отже, заборгованість за процентами як така, що виникла після 29.01.2013, пред`явлена до стягнення неправомірно, на що відсутність власне належного розрахунку та підтвердження такої заборгованості вже не впливає. Про стягнення поза межами строку дії договору сум, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України питання не ставилося, з цих підстав і щодо такого предмету позов не пред`являвся.

Посилання позивача на правові позиції, що висловлювалися колегіями суддів судових палат Касаційного цивільного суду і Касаційного господарського суду Верховного Суду в справах № 913/11/18, № 755/30334/14-ц, № 311/4189/15-ц, №274/5179/14-ц, № 0417/12368/2012, на обґрунтування доводів позову не може бути враховане. Правові позиції щодо стягнення боргу за процентами, нарахованими на підставі кредитних догорів, в указаних справах висловлювалися за інших фактичних обставин, аніж у справі, що розглядається, зокрема, в контексті: конкретних умов договорів, які прямо передбачали можливість за певних обставин нараховувати проценти поза межами строку кредитування; позовної давності; нарахування неустойки. В указаних справах аналізувалися договори з іншими умовами щодо сплати процентів, аніж у даній справі, де нарахування процентів пов`язується саме з договірним строком кредитування та датою закінчення цього строку. Окрім цього, в даній справі за її обставинами підлягають врахуванню постанови саме Великої Палати Верховного Суду, в яких зроблено відповідний аналіз аналогічних правовідносин.

Виходячи з наведеного, позивач не виконав свого обов`язку доказування підстав і умов для стягнення процентів, щодо яких був пред`явлений позов, доводи позову не враховують вимог закону та договору і по суті ґрунтуються на недопустимих у доказуванні припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).

Відтак, на підставі ст. 375 ЦПК України апеляцію, яка правильності по суті, законності та обґрунтованості рішення суду, правильності застосування судом норм матеріального права, а також правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, не спростовують слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 1, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» залишити без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду від 29 січня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, який є днем складення повного судового рішення, але протягом тридцяти днів може бути оскаржена до Верховного Суду.

Судді