ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року 
м. Київ
справа №808/3073/16
адміністративне провадження №К/9901/21153/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Данилевич Н.А.,
суддів: Смоковича М.І.,  Шевцової Н.В., 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу за позовом ОСОБА_1 до Апеляційного суду Запорізької області , третя особа - Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя , про перерахунок та виплату суддівської винагороди, зобов`язання вчинити дії, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову  Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2017 року  (головуючий суддя - Баранник Н.П., судді - Дурасова Ю.В., Щербак А.А.).

І. Суть спору
КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
У жовтні 2016 року ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Апеляційного суду Запорізької області (надалі - відповідач, Апеляційний Суд), за участі третьої особи Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі (надалі - третя особа, УПФУ), в якому просив:
- зобов`язати Апеляційний Суд зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на надбавку за вислугу років роботу період проходження дійсної строкової військової служби на території Республіки Афганістан з 05.01.1984 року по 13.12.1985 року на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці;
- зобов`язати Апеляційний Суд зробити перерахунок суддівської винагороди та виплату надбавки за вислугу років з урахуванням періоду проходження дійсної строкової військової служби на території Республіки Афганістан з 05.01.1984 року по 13.12.1985 року на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці;
- зобов`язати Апеляційний Суд видати довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням надбавки за вислугу років 70 % від окладу.
КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕНЬ СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2016 року позов задоволено повністю. 
Зобов`язано Апеляційний Суд зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на надбавку за вислугу років роботу період проходження дійсної строкової військової служби на території Республіки Афганістан з 05.01.1984 року по 13.12.1985 року на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.
Зобов`язано Апеляційний Суд зробити ОСОБА_1 перерахунок суддівської винагороди та виплату надбавки за вислугу років з урахуванням періоду проходження дійсної строкової військової служби на території Республіки Афганістан з 05.01.1984 року по 13.12.1985 року на пільгових умовах -  один місяць служби за три місяці.
Зобов`язано Апеляційний Суд видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням надбавки за вислугу років 70 % від окладу.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2017 року постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2016 року скасовано та ухвалено нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанцій виходив з того, що позивач брав участь в бойових діях в складі діючої армії в Демократичній Республіці Афганістан у період, нормативно визначений періодом бойових дій в Афганістані та був призначений на посаду судді до набрання чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VI (надалі - Закон №2453-VI). При цьому, судом першої інстанції зазначено, що законодавство, яке діяло на день набрання чинності Законом №2453-VI, дозволяло зарахування до стажу роботи на посаді судді часу проходження військової служби. Відтак, на переконання суду першої інстанції, визначений законодавством порядок та умови зарахування до стажу роботи на пільгових умовах строків військової служби при призначенні пенсій за вислугу років, повинен застосовуватися для обчислення строків військової служби, яка входить до стажу роботи на посаді судді.
Скасовуючи постанову суду першої інстанції та приймаючи нову постанову про відмову в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції зазначив про служба в лавах Радянської Армії на території Республіки Афганістан зараховується на пільгових умовах до трудового стажу для призначення пенсії органами Пенсійного фонду. Тому, суд апеляційної інстанції вважає, що позивач у даному випадку звернувся до неналежного відповідача. Також, судом апеляційної інстанції наголошено, що позивач на час звернення з позовом до суду перебуває у відставці і ним не було оскаржено наказу голови Апеляційного Суду від 18.06.2013 №76-к щодо встановлення позивачу щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 60% посадового окладу.
КОРОТИЙ ЗМІСТ ВИМОГ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ВІДЗИВУ (ЗАПЕРЕЧЕНЬ)
02.03.2017 на адресу суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга позивача - ОСОБА_1 , на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2017 року, в якій скаржник просить скасувати зазначене судове рішення та залишити в силі постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2016 року.
В обґрунтування поданої касаційної скарги позивач вказує на те, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права. Зокрема, скаржник посилається на те, що отримуване ним довічне грошове утримання не є пенсією і він має право на оскарження розміру нарахованої та виплаченої йому суддівської винагороди навіть після звільнення та без обмеження будь-яким строком. Крім того, скаржник наголошує, що обрахунок суддівського стажу і визначення розміру суддівської винагороди здійснювалось саме Апеляційним Судом, який зазначений відповідачем у справі. Скаржник стверджує, що аргументи щодо суті заявлених позовних вимог взагалі не були розглянуті судом апеляційної інстанцій, тобто, не були "почуті судом", що свідчить про порушення права позивач на доступ до правосуддя.  
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2017 року відкрито касаційне провадження за даною касаційною скаргою.
18.09.2017 на адресу суду касаційної інстанції надійшли заперечення на касаційну скаргу від відповідача - Апеляційного Суду, в яких просить залишити її без задоволення, а оскаржуване  судове рішення - без змін. 
На обґрунтування заперечень відповідач зазначає, що оскаржуване судове рішення ухвалене на основі правильного застосування норм матеріального права і з дотриманням норм  процесуального права, а доводи касаційної скарги є безпідставними. Відповідач звертає увагу на те, що в матеріалах особової справи позивача відсутні документи, які б підтверджували проходження ним служби на території Республіки Афганістан, зокрема, це не вбачається з військового квитка. 
До закінчення встановленого судом касаційної інстанції строку від третьої особи - УПФУ, заперечень (відзиву) та/або письмових пояснень на касаційну скаргу подано не було.
Ухвалою Верховного Суду від 23 вересня 2020 року вказану касаційну скаргу призначено до касаційного розгляду.
II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ 
ОСОБА_1 у період з 04.11.1983 по 17.12.1985 проходив строкову службу в армії, з них в період з 05.01.1984 по 13.12.1985 - на території Демократичної Республіки Афганістан і крім того працював з 01.08.1990 по 26.10.1990 - стажистом помічника прокурора Заводського району м. Запоріжжя; з 26.10.1990 по 01.03.1995 - стажистом помічника прокурора Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області, помічником прокурора Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області, старшим помічником Кам`янсько-Дніпровського міжрайонного прокурора Запорізької області; з 01.03.1995 по 05.07.2000 - прокурором кримінально-судового відділу облпрокуратури Запорізької області, старшим прокурором відділу підтримання державного обвинувачення в судах прокуратури Запорізької області; з 06.07.2000 по 17.05.2011 - суддею Хортицького районного суду м. Запоріжжя; з 17.05.2011 по 15.09.2016 - суддею Апеляційного суду Запорізької області. 
Позивач зазначає, що строкова служба за період з 05.01.1984 по 13.12.1985 (1 рік 11 місяців 09 днів) у складі діючої армії в Демократичній Республіці Афганістан повинна зараховуватися йому до стажу служби у трикратному розмірі, що в свою чергу вплине на стаж його служби та розмір надбавки   за вислугу років.
Наказом голови Апеляційного Суду від 18.06.2013 № 76-к "Про встановлення щомісячної доплати за вислугу років ОСОБА_1 " позивачу з 19.06.2013 встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 60 % посадового окладу (стаж роботи 25 років 1 день).
При виході у відставку ОСОБА_1 надана довідка Апеляційного Суду від 15.09.2016, в якій визначено, що він має надбавку за вислугу років 60 % від окладу.
ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції, чинній на час виникнення  спірних правовідносин) 
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 5 статті 129 Закону №2453-VI (який набрав чинності 03.08.2010), суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи до 5 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років -50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.
Статтею 131 Закону №2453-VI визначено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 
1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 
2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 
3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що  входили до його складу. 
Пунктом 11 розділу XIII "Перехідні положення" Закону №2453-VI передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.
У свою чергу, відповідно до вимог частини 6 статті 44 Закону України "Про статус суддів" від 15.12.1992 №2862-XII (що втратив чинність 01.01.2012, тобто був чинним на день набрання чинності Законом №2453-VI), для суддів судів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, зараховується час роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі ж пільги.
Що стосується визначення категорій працівників, яким законом передбачені такі ж пільги, то  згідно з пунктом 3 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (надалі - Порядок №283), до державної служби включається також: час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях (абзац 5); час роботи в організаціях, передбачених абзацом четвертим пункту 3 Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1993 року №1049 "Про надбавки за вислугу років для працівників органів виконавчої влади та інших державних органів" (абзац 11). 
При цьому, частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-ХІІ визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу   державної служби.
Частиною 1 статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"  від 22.10.1993 №3551-ХІІ передбачено, що учасниками бойових дій визнаються учасники бойових дій на території інших країн - військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці МВС колишнього СРСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього СРСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів). Перелік таких держав, періоди бойових дій у них та категорії працівників визначаються Кабінетом Міністрів України (абзаци 1, 3 пункту 2).
За змістом пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України "Про організаційні заходи щодо застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 08.02.1994 №63 та затвердженого нею Переліку держав і періодів бойових дій на їх території,  бойові дії в Афганістані, під час яких йому надавалася допомога за участю військовослужбовців Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки та осіб рядового, начальницького складу і військовослужбовців МВС, військовослужбовців Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, інших військових формувань, осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ колишнього СРСР, проходили в період із     квітня 1978 року по грудень 1989 року. 
Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" від 17.07.1992 №393 встановлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до вислуги років зараховується, зокрема, дійсна військова служба у Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.
У пункті 3 цієї Постанови закріплено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним у її пункті 1, зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці - участь у бойових діях у воєнний час.
Згідно з Постановою Верховної Ради України "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу PCP" від 12.09.1991 №1545-ХІІ, до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства СРСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і  законам України.
Водночас, спільною постановою Центрального Комітету КПРС та Ради Міністрів СРСР "Про пільги військовослужбовцям, робітникам та службовцям, що знаходяться у складі обмеженого контингенту радянських військ на території Демократичної Республіки Афганістан, та їхнім сім`ям" від 17.01.1983 №59-27 було передбачено зараховування до вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за три місяці - час служби на території Демократичної Республіки Афганістан військовослужбовцям, які прослужили встановлений строк служби в цій країні, а тим, хто отримав поранення, контузії, каліцтво або захворювання, - незалежно від строку служби, і час безперервного перебування у зв`язку з цим на лікуванні в лікувальних закладах.      
ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Вирішуючи питання обґрунтованості поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з того, що за змістом частин 1-2 статті 341 КАС України (в редакції до 08.02.2020), суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково  перевіряти докази.
Зважаючи на вимоги пункту 11 розділу XIII "Перехідні положення" Закону №2453-VI, при обчисленні стажу роботи на посаді судді у відповідності до вимог статті 131 цього Закону для суддів, які були призначені чи обрані на посаду до набрання чинності Законом №2453-VI, слід керуватись положеннями частини 6статті 44 Закону №2862-ХІІ, якою, у свою чергу, було встановлено, що для суддів судів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, зараховувався час роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників та інших працівників, яким законом передбачені такі ж пільги.
До категорії працівників, яким законом передбачені такі ж пільги, було віднесено працівників, що працювали на посадах державних службовців та службовців, що працювали в державних органах, розрахунок стажу роботи яких здійснювався, зокрема, згідно з нормами Порядку №283. При цьому, до стажу державної служби зараховувався календарний строк проходження військової служби в Демократичній Республіці Афганістан.
У той же час, процитоване вище законодавство колишнього СРСР і чинне законодавство України передбачає зарахування періоду проходження військової служби до різних видів трудового стажу,  а також пільгове (кратне) обчислення цього періоду військовослужбовцям, які за рішенням   Уряду СРСР проходили військову службу в державах, де в той час велися бойові дії, для зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення і отримання різних видів пенсій, соціальних виплат.
З аналізу наведених норм законодавства, можна дійти висновку, що служба у складі діючої армії в Демократичній Республіці Афганістан повинна зараховуватись на пільгових умовах з розрахунку - один місяць служби за три місяці служби до стажу роботи для призначення пенсії. 
Тобто, зарахування пільгового стажу повинно проводитися органами Пенсійного фонду України лише при нарахуванні довічного утримання судді у відставці.
Правова позиція аналогічного змісту щодо подібних правовідносин викладена у постанові Верховного Суду від 25.03.2020 у справі №818/1614/17.
Тому, колегія суддів касаційного суду погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про відсутність правових підстав для зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи, що дає право на надбавку за вислугу років роботу періоду проходження дійсної строкової  військової служби на території Республіки Афганістан з 05.01.1984 року по 13.12.1985 року на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці та з урахуванням цього здійснити йому перерахунок суддівської винагороди і виплату надбавки за вислугу років та видати нову довідку про суддівську винагороду для обчислення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. 
Судами попередніх інстанцій з`ясовано ту обставину, що надбавка за вислугу років у розмірі 60% посадового окладу встановлена позивачу наказом голови Апеляційного Суду від 18.06.2013 №76-к ", який у судовому порядку не оскаржувався та є чинним. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що за умови чинності  даного наказу відповідача, перерахунок суддівської винагороди позивача є неможливим.
За приписами частини 1 статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу  без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Таким чином, з огляду на викладене, оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, а касаційну скаргу слід залишити без задоволення. 
Керуючись пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15.01.2020 №460-IX "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", статтями 341, 345, 349, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -       

ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2017 року у справі 808/3073/16 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	Н.А. Данилевич М.І. Смокович   Н.В. Шевцова