33/804/505/20 
                                                                                266/1933/20

                                                 Суддя 1-ої інстанції: Федотова В.М.
                                                           Суддя доповідач: Куракова В.В.
Категорія: ст. 472 МК України

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року                                                                              м. Маріуполь

        Суддя  судової палати з розгляду  кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Куракова В.В., ознайомившись з апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Маркелова В.С. на постанову Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22.06.2020 року, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого капітаном т/х «Senata»,  зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 100 відсотків вартості товару, а саме 101 613, 80 грн. з конфіскацією товару, вилученого згідно протоколу про порушення митних правил, -
  
          УСТАНОВИЛА:

В провадженні Донецького апеляційного суду перебуває справа про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Маркелова В.С. на постанову Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22.06.2020 року відносно ОСОБА_1 .
21.09.2020 року представником ОСОБА_1 – адвокатом Маркеловим В.С. було подано заяву про відвід судді Куракової В.В.
Аналізуючи доводи поданої заяви про відвід, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. 
Згідно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти України», як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (iї) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється».
Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі « Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).
Відповідно до  п. 2.5. Бангалорських  принципів поведінки суддів  від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 року № 2006/23 - суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
За усталеною практикою Європейського Суду з прав людини наявність попередньо сформованої позиції судді щодо результату розгляду справи роблять обґрунтованими побоювання щодо того, що суддя буде в подальшому розглядати справу та приймати рішення згідно з цією вже завчасно сформованою позицією (рішення у справі «Бочан проти України» від 3.05.2007 року).
В такому випадку, при вирішенні питання про самовідводи враховується суб`єктивне ставлення представника ОСОБА_1 – адвоката Маркелова В.С. до висловлених мною в постанові від 26.08.2020 року висновків що, на його погляд, як стороннього спостерігача, можуть повторитися при розгляді його апеляційної скарги на ту ж саму постанову Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від  22 червня 2020 року відносно ОСОБА_1 .. 
Крім того, заслуговує на увагу та обставина, що адвокат Маркелов В.С. подав до Донецького апеляційного суду заяву про відвід судді Куракової В.В., до якої зокрема додав копію скарги до Вищої Ради Правосуддя про вчинення суддею ОСОБА_2 дисциплінарного проступку, тож фактично адвокат Маркелов В.С. висловлює недовіру судді Кураковій В.В. 
   Таким чином, з метою дотримання гарантій представника ОСОБА_1 - адвоката Маркелова В.С. і уникнення будь-яких сумнівів у сторін в об`єктивності, безсторонності та неупередженості судді при розгляді справи, з метою запобігання перешкоджання в реалізації завдань адміністративно-деліктного судочинства щодо неупередженого і своєчасного розгляду даної справи, задля сприяння зміцненню у суспільства довіри до судової влади, вважаю за необхідне задовольнити заяву про самовідвід.

            Враховуючи викладене та керуючись вимогами  ст. 294 КУпАП, -

                                                                  ПОСТАНОВИЛА:
             
Задовільнити заяву судді Куракової В.В. про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Маркелова В.С. на постанову Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 червня 2020 року.

Суддя          В.В. Куракова