ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/13613/19                                               Головуючий у І інстанції – Шулежко В.П.
                                                                                                  Суддя-доповідач – Мельничук В.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  27 липня 2020 року                                                                                            м. Київ

  Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

                Головуючого-судді:                  Мельничука В.П.        
                                                   суддів:                  Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,    

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 березня 2020 року у справі за адміністративним  позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним  позовом до Міністерства оборони України в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову в виплаті ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги;
- зобов`язати Міністерство оборони України, нарахувати та виплатити сину, загиблого солдата Збройних Сил України Міністерства оборони України ОСОБА_3 , ОСОБА_2     одноразову грошову допомогу у розмірі, встановленому законом, а саме 750 прожиткових мінімумів, установлених законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому загинула особа.
Обґрунтовуючи позовні вимоги Позивачка вказує на протиправність дій Міністерства оборони України щодо відмови у виплаті ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв`язку загибеллю військовослужбовця - ОСОБА_3 , який є батьком малолітнього ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачка вважає, що Відповідачем порушено право ОСОБА_2 на соціальний захист та отримання належної одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю військовослужбовця батька дитини, внаслідок травми, поранення та причини смерті, пов`язаних із захистом Батьківщини.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 березня 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись з постановленим рішенням, ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.
В апеляційній скарзі Позивачка посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.
Зокрема, Позивачка в апеляційній скарзі вказує на те, що Міністерство оборони України є неналежним Відповідачем за її адміністративним позовом, проте, суд першої інстанції належного Відповідача, згідно статей -18, 52 КАС України, до розгляду справи не залучив. Також, Позивачка звертає увагу на те, що Головним розпорядником бюджетних коштів є Міністерство оборони України в особі Міністра оборони України, який його очолює. Кошти Міністерство оборони України на відповідний рік виділяються в Державному бюджеті, який затверджується Верховною Радою України шляхом прийняття відповідного Закону. Повноваження Головного розпорядника бюджетних коштів реалізуються через Департамент фінансів Міністерства оборони України згідно Положення «Про Департамент фінансів Міністерства оборони України» затвердженого наказом Міністерства оборони України № 242 від 17.05.2019 року та Положення «Про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей» затвердженого наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 року. Тобто, Позивачка вважає, що нею вірно визначено належного Відповідача за поданим 22 липня 2019 року, в інтересах малолітнього сипа ОСОБА_2 , адміністративним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва, а саме - Міністерство оборони України.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а    рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).
Відповідно до ч. 1   ст. 308   КАС України   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 солдат Збройних Сил України Міністерства оборони України 05.08.1994 року народження. 
В період з 04.11.2016 року по 15.12.2016 року та з 20.12.2016 року по 21.03.2017 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, що підтверджується довідкою № 37233 від 06 червня 2017 року Міністерства оборони України.
Солдат ОСОБА_3 при виконанні свого військового обов`язку, 21.03.2017 року отримав вогнепальне поранення голови з ушкодженням головного мозку, що стало причиною смерті, яка пов`язана із захистом держави України, що підтверджується витягом з протоколу № 1640 від 07.06.2017 року центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України.
Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 19.02.2019 року серія 1-Ок №458199 видано свідоцтво про смерть ОСОБА_3 
ОСОБА_1    в інтересах малолітнього ОСОБА_2 – сина загиблого солдата ОСОБА_3 звернулась до Білоцерківського об`єднаного міського військового комісаріату із заявою від 09.04.2019 року № 83 про виплату одноразової грошової допомоги.
За результатами розгляду заяви Позивачки від 09.04.2019 року № 83, військовий комісар Білоцерківського об`єднаного міського військового комісаріату полковник ОСОБА_4 листом від 29.05.2019 року № 88/467 повідомив ОСОБА_1 , про те, що на їх адресу надійшла відповідь ІНФОРМАЦІЯ_2 за вих. № 2/5/932 від 06.05.2019 року, згідно якої останній на адресу ОСОБА_1 повернуто пакет документів у зв`язку з їх невідповідністю вимогам Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975.
Окрім того повідомлено, що виплата одноразової грошової допомоги Позивачці проведена відповідно до наказу військового комісару Київського обласного комісаріату «Про виплату одноразової грошової допомоги» від 17.08.2017 року № 295.
Позивачка, вважаючи такі дії Міністерства оборони України протиправними, а своє право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю військовослужбовця батька її малолітнього сина - ОСОБА_2 порушеним, звернувся з даним адміністративним позовом до адміністративного суду.
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що питання про призначення Позивачці одноразової грошової допомоги Міністерством оборони України не вирішувалось у порядок та спосіб, визначені законодавством України, у зв`язку з не направленням територіальним військовим комісаріатом відповідного висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги разом із заявою та необхідним пакетом документів Позивачки, а тому позовні вимоги до Міністерства оборони України є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до частини 2   статті 19 Конституції України   органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
За приписами статті 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з пунктом 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Частиною 6 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
За приписами вимог підпункту 2 пункту 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби), що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби.
Положеннями абзацу другого підпункту а) пункту 1 статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.
Відповідно до пунктів 1 та 2 статті 16 -1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.
Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок). Цим порядком визначено механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Згідно з положеннями п.13 Порядку, керівник уповноваженого органу подає у 15 денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Відповідно до вимог пункту 11 Положення про військові комісаріати, (затверджене постановою Кабінету Міністрів України № 389 від 03.06.2013 року), районні, об`єднані районні, міські, об`єднані міські військові комісаріати, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, серед іншого, готують документи, необхідні для виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців Збройних Сил, а також військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори.
Згідно з п. 4.7 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціальною забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 року № 530 (надалі - Положення № 530), документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності особам, звільненим з військової служби (зборів, резерву), оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України обласний військовий комісар за місцем проживання цих осіб.
Відповідно до п. 4.8 Положення № 530, висновок стосовно можливості виплати одноразової грошової допомоги подається відповідними органами в 15-денний строк з дня реєстрації документів до Департаменту фінансів Міністерства оборони України.
Якщо документів, необхідних для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, немає, уповноважений орган письмово повідомляє заявника та в разі необхідності надає допомогу в їх оформленні.
З аналізу наведених норм вбачається, що розпорядник бюджетних коштів, яким в даному випадку виступає Міністерство оборони України, приймає рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги лише після надходження висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги та документів, необхідних для виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців Збройних Сил, а також військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які, в свою чергу, готуються районними, об`єднаними районними, міськими, об`єднаними міськими військовими комісаріатами.
Таким чином, обов`язок щодо направлення в 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 Порядку № 975 покладається на територіальний військовий комісаріат. 
При цьому, виключно у випадку надходження відповідних документів військовим комісаром до Міністерства оборони України останній приймає рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, видає наказ про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею або у разі відмови направляє таким особам письмове повідомлення із зазначенням мотивів відмови.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що до Міністерства оборони України, як до розпорядника бюджетних коштів   не направлено висновок про виплату одноразової грошової допомоги Позивачці в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , разом з документами, необхідними для виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців Збройних Сил, а також військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори.
В той же час, ОСОБА_5 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , звернулась до військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_3 з заявою про виплату такої допомоги від 09 квітня 2019 року № 83.
Листом від 29 травня 2019 року № 88/467 військовий комісар Білоцерківського об`єднаного міського військового комісаріату полковник ОСОБА_4 розглянув заяву Позивачки про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі загибеллю (смертю) батька її сина ОСОБА_3 та повідомив, що виплата такої допомоги проведена відповідно до наказу військового комісару Київського обласного комісаріату «Про виплату одноразової грошової допомоги» від 17 серпня 2017 року № 295.
Отже, суд першої інстанції правомірно відхилив твердження Позивачки про те, що Міністерством оборони України відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку зі загибеллю (смертю)   батька її сина ОСОБА_3 , оскільки останні не знайшли свого підтвердження.
Крім того, Позивачка ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надала будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували встановлені судом обставини в цій частині.
Оскільки питання про призначення Позивачці одноразової грошової допомоги Міністерством оборони України не вирішувалось у порядок та спосіб, визначені законодавством України, у зв`язку з не направленням територіальним військовим комісаріатом відповідного висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги разом із заявою та необхідним пакетом документів Позивачки, то колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позовні вимоги до Міністерства оборони України є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.
Також, суд першої інстанції правомірно звернув увагу на те, що повноваженнями щодо прийняття рішення про виплату чи про відмову у виплаті одноразової допомоги наділений виключно розпорядник бюджетних коштів - Міністерство оборони України, і таке рішення приймається тільки після надходження від Департаменту фінансів Міністерства оборони України належним чином оформлених відповідних документів для вирішення питання про виплату такої допомоги, які, у свою чергу, оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України обласний військовий комісар разом із висновком щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги.
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 806/694/16, від 10 квітня 2018 року у справі № 822/6069/15.
За таких обставин, заява ОСОБА_1 щодо отримання одноразової грошової допомоги визначеної Порядком № 975 до Міністерства оборони України не направлялась і відповідно будь-яке рішення з даного питання Міністерством оборони України не приймалося.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що визначені Позивачкою позовні вимоги до Міністерства оборони України спрямовані на майбутній захист її прав, свобод та інтересів, які на час розгляду даної справи не були порушені, у зв`язку з чим є передчасними та не підлягають задоволенню.
Також, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що вимога про зобов`язання Міністерства оборони України, нарахувати та виплатити сину, загиблого солдата Збройних Сил України Міністерства оборони України ОСОБА_3 , ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу у розмірі, встановленому законом є похідною, а тому задоволенню також не підлягає.
Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Частиною 2 статті 74 КАС України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.
Крім того, колегія суддів зазначає, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою Позивача замінює первісного Відповідача належним Відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням Позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача (ч. 3 ст.48 КАС    України).
Отже, суд має право залучати до участі в справі в якості Співвідповідача особу, до моменту ухвалення рішення.
Разом з тим, частинами 6 та 7 статті 48   КАС  України   регламентовано, що після заміни сторони, залучення другого Відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку. Заміна Позивача допускається до початку судового розгляду справи по суті. Заміна Відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.
Таким чином, зважаючи на приписи, встановлені частинами 6 та 7   статті 48 КАС України, право щодо залучення та заміни Відповідача допускається тільки при розгляді справи судом першої інстанції до ухвалення ним рішення по суті, а отже на стадії апеляційного розгляду нормами   КАС України   не передбачено можливості залучення Співвідповідача у справі.
При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Положеннями   ст. 242 КАС України      рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1   ст. 315 КАС України      за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до      ст. 316 КАС України      суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.      
Розглянувши доводи ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 241,   242,   243,   308,   311,   315,   316,   321,   322,   325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 залишити без задоволення,   а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 березня 2020 року -      без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.         

Головуючий-суддя:                                                                      В.П. Мельничук
                      Судді:                                                                      І.О. Лічевецький 
                                                                                                       О.М. Оксененко