Справа № 755/3247/20                                                                                                                            Головуючий в суді І інстанції Чех Н.А.
Провадження № 22-ц/824/8439/20                                                                                                            Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.

 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(у порядку письмового провадження)
13 липня 2020 року                                                                                                                                                       м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Мельника Я.С., суддів Матвієнко Ю.О. та Поливач Л.Д.,-
 
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 16 березня 2020 року про відмову у видачі судового наказу у справі за заявою Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу,-
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2020 року представник КП «Житло-сервіс» звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги.
 
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 16 березня 2020 року відмовлено у видачі судового наказу на підстав п.1 ч.1 ст. 165 ЦПК України.
 
Не погоджуючись із цією ухвалою,  представник КП «Житло-сервіс» подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків, що заявником не надано доказів щодо належного боржника, оскільки заявником надано копію договору від 02 серпня 2004 року, укладеного між КП «Житло-сервіс» і ОСОБА_1 , який діє безстроково, та копію свідоцтва про право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , що, на думку заявника, є достатніми підставами для видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги.
 
Колегія суддів, вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, вважає необхідним її задовольнити з наступних підстав.
 
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
 
За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Постановляючи ухвалу про відмову у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що заявником надані документи, які датовані 2004 роком, тоді як борг нараховано за 2018-2019 роки, і не надано документів, що на час виникнення заборгованості ОСОБА_1 є належним боржником, тому вважав відсутніми підстави для видачі судового наказу.
 
Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
 
Як вбачається з матеріалів справи, у лютому 2020 року представник КП «Житло-сервіс» звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги з листопада 2018 року по грудень 2019 року.
 
На підтвердження своїх вимог заявником надано зокрема копію договору від 02 серпня 2004 року, укладеного між КП «Житло-сервіс» і ОСОБА_1 , про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території та свідоцтво про право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.28-29).
 
Зі змісту наданого заявником договору вбачається, що він діє безстроково.
 
Так, за змістом ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.
 
Частиною 2 вказаної вище статті зазначено, що особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.
 
Статтею 163 ЦПК України встановлені вимоги щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу.
 
Відповідно до п.8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.
 
Таким чином, колегія суддів вважає, що заявником були надані усі належні документи відповідно до ст. 163 ЦПК України на підтвердження того, що він фактично надає відповідачу житлово-комунальні послуги, зокрема договір від 02 серпня 2004 року, укладеного між КП «Житло-сервіс» і ОСОБА_1 , про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території та свідоцтво про право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , а також надано розрахунок заборгованості, при цьому суд позбавлений можливості з`ясовувати обґрунтованість вимог заявника та актуальності даних щодо особи боржника за наявності відповідних письмових доказів на підтвердження цього, а повинен лише дослідити відповідність заяви про видачу судового наказу вимогам процесуального Закону, однак суд першої інстанції на дані обставини не звернув уваги та дійшов передчасного висновку про відмову у видачі судового наказу.
 
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню на підставі статті 379 ЦПК України з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Керуючись ст.ст.259, 374, 379 ЦПК України, суд, -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргуКомунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» - задовольнити.
 
Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 16 березня 2020 року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

 
 
Головуючий:                                                     Судді: