ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2020 року 

м. Київ
справа №688/2159/16-а
адміністративне провадження №К/9901/11407/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А.,  Стародуба О.П.

розглянув у попередньому судовому засіданні адміністративну справу
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2016 року (колегія у складі суддів Совгири Д.І., Курка О.П., Білоуса О.В.)
у справі № 688/2159/16-а 
за позовом ОСОБА_1  
до Управління Пенсійного фонду України Хмельницької області 
про перерахунок пенсії.

І. РУХ СПРАВИ

1.          16.05.2016 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив: 
- визнати протиправними дії та рішення Шепетівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області від 21.04.2016 щодо відмови у перерахунку пенсії;
- зобов`язати відповідача перерахувати пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції, чинній на момент призначення пенсії) у розмірі 90% від місячного заробітку, зазначеного в довідці прокуратури Хмельницької області від 20.04.2016 № 18-300вих.16, без обмеження граничного розміру пенсії;
- зобов`язати відповідача виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії за час з 01.12.2015.
2.          Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03.06.2016 (суддя Березова І.О.) позов задоволено. Присуджено ОСОБА_1 з Державного бюджету України відшкодування витрат зі сплати судового збору у розмірі 551,20 грн.
3.          Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27.09.2016 скасовано постанову Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03.06.2016, у задоволенні позову відмовлено.
4.          17.10.2016 ОСОБА_1 подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27.09.2016 та залишити в силі постанову Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03.06.2016.
5.          Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.10.2016 відкрито касаційне провадження. Справа не розглядалася.
6.          У зв`язку із припиненням діяльності Вищого адміністративного суду України справу було передано на розгляд до Верховного Суду.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

7.           ОСОБА_1 з 02.03.2010 отримує пенсію відповідно до ст. 50-1 Закону України від 05.11.1991 № 1789-XII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1789-XII). 
8.          21.04.2016 позивач звернувся до Шепетівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області для перерахунку пенсії у зв`язку зі збільшенням з 01.12.2015 розміру заробітної плати працівникам прокуратури. 
9.          Цього ж дня Шепетівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Хмельницької області листом відмовило ОСОБА_1 у перерахунку пенсії з тієї підстави, що в силу Закону України від 02.03.2015 № 213 «Про внесенні змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 01.06.2015 спеціальні пенсії в порядку та на умовах Закону №  1789-XII не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

10.          В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 покликався на те, що відповідач мав перерахувати йому пенсію на підставі документів пенсійної справи та поданої ним довідки прокуратури Хмельницької області від 20.04.2015 № 18-300вих.16 відповідно до редакції Закону №  1789-XII, чинного на момент призначення пенсії, а не інших нормативно-правових актів.
11.          Відповідач подав заперечення на позов, яке мотивовано тим, що орган Пенсійного фонду не має підстав для перерахунку позивачу пенсії, оскільки з 01.06.2015 скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначено відповідно до Закону України «Про прокуратуру».
          
IV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

12.          Задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив з того, що при перерахунку позивачу пенсії має застосовуватися норма Закону № 1789-XII, яка діяла на момент призначення пенсії, що визначає розмір пенсії у відсотках місячного заробітку за відповідною посадою. Тому відповідач має здійснити перерахунок пенсії позивача та виплати різницю між належною до виплати сумою пенсії і фактично виплаченими коштами.
13.          Ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що на момент звернення позивача до відповідача для перерахунку пенсії Кабінет Міністрів України не прийняв відповідний нормативно-правовий акт, що визначав би умови та порядок такого перерахунку пенсій працівникам прокуратури, на який міститься відсилка у ч. 20 ст. 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру». Тому відповідач відмовив у перерахунку пенсії в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією України та законами України. 

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

14.          Позивач у касаційній скарзі виходить з того, що суд апеляційної інстанції не застосував положення Конституції України як норми прямої дії, порушив принципи незворотності дії закону в часі та незмінності соціальних гарантій, дійшов помилкового висновку про втрату чинності ст. 50-1 Закону № 1789-XII. 
15.          Відповідач надав заперечення на касаційну скаргу. Просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін. Заперечення мотивоване тим, що Пенсійний фонд не має підстав для перерахунку пенсії, з 15.07.2015 пенсійне забезпечення працівників прокуратури регулюється ст. 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII«Про прокуратуру» та не може перевищувати десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. 

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

16.          Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права та дійшов таких висновків. 
17.          Відповідно до ч. ч. 13 та 18 ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ у редакції, що діяла до 01.01.2015, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховувались у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.
18.          Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» внесені зміни до ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ, зокрема ч. 18 викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».
19.          15.07.2015 набув чинності Закон України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон №1697-VII).
20.          Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Закону № 1697-VII положення Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ (крім окремих статей) визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII.
21.          Таким чином, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (квітень 2016 року) ч. 13 та ч. 18 ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ, які регулювали порядок перерахунку пенсій, втратили чинність.
22.          Згідно з ч. 20 ст. 86 Закону №1697-VII у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
23.          Відповідно до п. 13 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII на Кабінет Міністрів України покладено обов`язок у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим Законом.
24.          На час звернення позивача за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України нормативно-правовий акт, яким визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, прийнято не було.
25.          Наведені зміни до законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був йому гарантований ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ при призначені пенсії, а лише покладають визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури на Кабінет Міністрів України.
26.          У справі №  711/6019/16-а за результатом перегляду постанови Вищого адміністративного суду України від 18.09.2017 на предмет неоднакового застосування норм матеріального права в аналогічних правовідносинах, Верховний Суд у постанові від 20.02.2018 зробив висновок, що право на перерахунок пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу, а тому, зважаючи, що на час звернення позивача за перерахунком розміру пенсії такої підстави для перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій як збільшення розміру заробітної плати на законодавчому рівні не встановлено, а Урядом будь-яких умов для перерахунку не визначено, у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку, а тому відповідач, приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії позивача, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За відсутності постанови Уряду щодо умов та порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури (як це було передбачено ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», а потім - ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII), в пенсійного органу немає законодавчо-визначених підстав та правового механізму для їх перерахунку.
27.          Верховний Суд у постанові від 10.09.2020 у справі № 243/8796/16-а у подібних правовідносинах дійшов висновку щодо застосування норм права про те, що у зв`язку з втратою чинності нормативно-правовими актами, які передбачали право на перерахунок пенсії у разі підвищення заробітної плати працюючим прокурорським працівникам, не відбулось звуження обсягу існуючого права позивача на отримання пенсії. Так само як і не було скасування чи звуження обсягу досягнутих прав за критеріями, зазначеними у рішенні Конституційного Суду України від 22.09.2005 № 5-рп/2005. Відмова відповідача перерахувати пенсію не ставить під сумнів саму сутність змісту права на соціальний захист, оскільки наслідком відмови у перерахунку пенсії не було зменшення розміру отримуваної позивачем пенсії.
28.          Підстав для відступу від таких висновків щодо застосування норм права у цій справі немає. 
29.          З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.
30.          Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права.
31.          Відповідно до ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
32.          За вказаних обставин, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
33.          З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 341, 343, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

1.          Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2.          Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2016 року у справі № 688/2159/16-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                              В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                              О.П. Стародуб