ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України

22 липня 2020 року
м. Харків

справа № 638/18078/16-ц
провадження № 22-ц/818/2885/20

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого - Пилипчук Н.П.,
суддів - Кругової С.С.. Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря судових засідань - Плахотнікової І.О.

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу 

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 , на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 березня 2019 року, постановлену суддею Грищенко І.О., в залі суду в м. Харків, 

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2016 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 березня 2019 року позовну заяву  ОСОБА_1 - залишено без розгляду, з підстав п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України (у зв`язку з повторною неявкою позивача).

В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3  просить ухвалу суду першої інстанції скасувати ухвалу і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу  апелянт вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справ.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції помилково зазначив в ухвалі суду про те, що явка ОСОБА_1 була визнана обов`язковою в судове засідання. Однак матеріали справи не містять такої ухвали суду, отже ОСОБА_1 не повідомлялось, що його явку визнано обов`язковою. Також посилається на те, що жодної повістки про виклик до суду ОСОБА_1 не отримував, про що свідчать наявні в матеріалах справи конверти, поштові повідомлення, що повернулися до суду за спливом часу зберігання. Вказує, що направлення ОСОБА_1 смс-повідомлення, яке нібито доставлено йому 30 січня 2019 року не є належним повідомлення про час та місце розгляду справи, оскільки в матеріалах справи відсутня заява ОСОБА_1 щодо направлення йому судових повісток шляхом смс-повідомлення. Крім того вказує, що 30 січня 2019 року ОСОБА_1 не було в Україні. І саме з цих підстав смс-повідомлення не було доставлено. Посилається на те, що норми ЦПК України не дозволяють дійти висновку про те, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування відповідача про час та місце розгляду справи. Представник позивача ОСОБА_4 про судове засідання, призначене на 04 березня 2019 року не повідомляла ОСОБА_1 , сама ж до суду не з`явилася, причини неявки не повідомила. ОСОБА_1 особисто з`явитися у судове засідання 04 березня 2019 року не мав можливості, оскільки в період з 26.02.2019 по 04.03.2019 року перебував за кордоном. Також вказує на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивач втратив інтерес до вирішення справи по суті.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Залишаючи позовну заяву без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що позивач, явка якого до суду першої інстанції визнана обов`язковою ухвалою суду, повторно поспіль не з`явився в судове засідання, заяви про розгляд справи за його відсутністю не подавав, заявлені позивачем позовні вимоги втратили актуальність.

Колегія суддів вважає, що таких висновків суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права.

Частиною 3 статті 128 ЦПК України встановлено, що судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

В частині 5 цієї статті зазначено, що судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, яких викликають, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка повідомлення - завчасно.

Частинами 1, 2 статті 130 ЦПК України передбачено, що у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.
Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

З аналізу даної норми слідує, що доказом належного повідомлення сторони про час і місце судового розгляду є розписка про одержання судової повістки.

Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина 5 статті 223 ЦПК України).

Пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Із змісту пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України вбачається, що суд залишає заяву без розгляду за наявності таких умов у сукупності: позивача належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи; він повторно не з`явився в судове засідання; від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи. При цьому слід зазначити, що належні повідомлення повинні бути два рази поспіль.

Вирішуючи питання про залишення позову без розгляду, суд повинен врахувати всі умови залишення заяви без розгляду у сукупності. Відсутність хоча б однієї із умов не дає права суду залишати позов без розгляду.

Матеріали справи свідчать, що ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2016 року було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 08 грудня 2016 року на 15 год. 30 хв.

У подальшому розгляд справи неодноразово відкладався з різних обставин.

Як свідчать матеріали справи 07 листопада 2018 року сторони в судове засідання не з`явилися. Доказів належного повідомлення позивача чи його представника з викликом на цей день матеріали справи не містять. Згідно довідки суду у справі оголошено перерву до 15год. 30хв. до 16 січня 2019 року.

Разом з тим, 16 листопада 2018 року відповідачкою ОСОБА_2 було подано заяву про відкладення розгляду справи призначеного на 20 листопада 2018 року на 14год. 00хв.

Згідно довідки суду від 20 листопада 2018 року у справі оголошено перерву до 16 січня 2019 року.

Отже, містять розбіжності щодо дати призначення судом першої інстанції судового засідання 07 листопада 2018 року чи 20 листопада 2018 року.

16 січня 2019 року справа розглядалася у присутності відповідача ОСОБА_5 її представника ОСОБА_6 та представника позивача ОСОБА_4 . Позивач в судове засідання не з`явився. Судова повістка, яка направлялася на його адресу з викликом на цей день повернулася до суду без вручення з відміткою на конверті «повернення - інші причини не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення». У справі оголошено перерву 04 березня 2019 року до 09 год. 30хв.

04 березня 2019 року ані позивач, ані його представник в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

Разом з тим, судова повістка, яка направлялася на адресу позивача з викликом на 04 березня 2019 року повернулася до суду без вручення з відміткою на конверті «повернення за не запитом».

Положеннями ч.6 ст. 128 ЦПК України передбачено, що судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Отже чинним цивільним процесуальним законодавством інший порядок інформування учасників справи про дату, час та місце розгляду справи не визначено.

В свою чергу наказом ДСА від 01 червня 2013 № 73 було затверджено Порядок надсилання учасникам судового процесу (кримінального провадження) текстів судових повісток у вигляді SMS-повідомлень.

Матеріали справи місять довідку про доставку SMS, згідно якої позивачу було доставлено SMS-повідомлення про судове засідання призначене на 04 березня 2020 року на 09год. 30хв. 

Проте ця довідка не може вважатися доказом належного повідомлення про дату, час і місце судового засідання, оскільки згідно пункту 2 Порядку надсилання учасникам судового процесу (кримінального провадження) текстів судових повісток у вигляді SMS-повідомлень, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 01 червня 2013 року № 73, текст судової повістки може бути надісланий судом Учаснику SMS-повідомленням лише після подання ним до суду заявки про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення. Така заявка оформляється безпосередньо в суді або шляхом роздруковування та заповнення Учасником форми, яка розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

У матеріалах справи відсутня заява ОСОБА_1 про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення. 

За таких обставин не можна вважати, що суд першої інстанції належним чином повідомив позивача про дату, час і місце судового засідання призначене на 04 березня 2020 року на 09 год. 30хв.

Отже, вважати, що позивач ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, двічі поспіль не з`явилася без поважних причин в судові засідання не можна.

Більш того, апеляційний суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи взагалі відсутні докази отримання позивачем судової повістки стосовно жодного судового засідання, яке призначалося по справі. Судові повістки поверталися до суду без вручення.

Посилання суду на ту обставину, що судом було визнано явку позивача обов`язковою, не може бути підставою для залишення позову без розгляду.

Пунктом 5 ч.2 ст.223 ЦПК України передбачено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Згідно п.3 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.

Відповідно до ч.3 ст.43 цього Кодексу у випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Залишення позовної заяви без розгляду заходом процесуального примусу не є.

Крім того, з матеріалів справи не встановлено, що ухвала щодо визнання обов`язкової явки позивача у судове засідання судом взагалі постановлювалась.

Натомість, з матеріалів справи вбачається, що представник позивача ОСОБА_4 брав участь у судовому засіданні 16 січня 2019 року, тобто у судовому засіданні, що передувалось залишенню без розгляду позову ОСОБА_7 .

Зважаючи на ту обставину, що в матеріалах справи відсутні докази відносно того, що позивач ОСОБА_1 та його представник будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, двічі поспіль не з`явилися без поважних причин в судові засідання, а також те, що суд мав можливість розглянути справу за відсутності позивача та його представника за наявними матеріалами справи, у суду першої інстанції не було передбачених процесуальним законом підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (пунктом 4 частини 1 статті 379 ЦПК України).

З урахування викладеного, ухвала суду від 04 березня 2020 року підлягає скасуванню з поверненням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. 

Керуючись ст. ст. 257, 367, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 379, 381-384 ЦПК України, 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 березня 2019 року - скасувати і справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 27 липня 2020 року.

Головуючий -                                                                      Н.П. Пилипчук

Судді -                                                                         С.С. Кругова 

                                                                                О.Ю. Тичкова