Дата документу  Справа № 331/2416/20 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №331/2416/20                                                 Головуючий в 1 інст. Пивоварова Ю.О.
Провадження №33/807/681/20                                                 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2020 року                                                         місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 2 вересня 2020 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працевлаштованого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн., стягнуто судовий збір. 

Згідно з оскаржуваною постановою, 15.06.2020 року о 06 годині 00 хвилин, біля будинку №52, розташованого по вул. Українській у м. Запоріжжі, ОСОБА_1 здійснював міське перевезення пасажирів на транспортному засобі «Mercedes-Benz», д.н. НОМЕР_1 , з перевищенням встановленої на перевезення кількості пасажирів, а саме – перевозив пасажирів у кількості 25 осіб, чим порушив правила щодо карантину людей, санітарно-протиепідемічних правил та норм, передбачені абз. 13 п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 р. №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в редакції від 20.06.2020 року).

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що постанова суду незаконна і необґрунтована, виходячи з наступного. Так, дійсно, постановою КМУ від 11.03.2020 р. № 211 було введено обмеження кількості пасажирів, що перебувають у транспортному засобі, зокрема, до 04 квітня 2020 року не перевищувати половини кількості місць для сидіння, а з 05 квітня 2020 року - в межах кількості місць для сидіння. Однак, на день перевірки пункти 2-13 зазначеної постанови КМУ № 211 втратили чинність, оскільки були виключені з її тексту постановою КМУ від 20 травня 2020 р. № 392. Отже, на час складання протоколу відносно нього було застосовано нормативний акт, що втратив чинність. Звертає увагу, що має четверо дітей віком від 9 до 25 років, двоє з яких є неповнолітніми, дружина не працює, родина знаходиться на його утриманні, до адміністративної відповідальності раніше не притягався. Просить скасувати постанову суду від 02.09.2020 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. 

Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши доводи скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.
Висновки судді місцевого суду про доведеність факту перевезення ОСОБА_1 пасажирів у кількості 25 осіб, тобто у кількості більшій ніж встановлено абз. 13 п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 р. № 392  підверджуються зібраними у справі доказами, зокрема: 
-протоколом про адміністративне правопорушення у якому зазначені час, місце і спосіб вчинення адміністративного правопорушення, дані про особу правопорушника та інші обставини, що мають значення для вирішення справи; 
-рапортом поліцейського взводу 1 роти 2 батальйону 1 УПП в Запорізькій області О.Гладишева про те, що ним разом з лейтенантом поліції Кулик К.В. під час несення служби був зупинений транспортний засіб «Mercedes-Benz», д.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який перевозив пасажирів у кількості 25 осіб; 
-поясненнями ОСОБА_1 , що були дані ним у суді першої інстанції відповідно до яких він повідомив, що у його транспортному засобі 18 місць для сидіння, але він перевозив більшу кількість людей. 
Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.
Як в суді першої інстанції, так і при апеляційному розгляді ОСОБА_1 визнавав факт перевезення пасажирів у більшій кількості, ніж встановлено абз. 13 п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 р. № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в редакції від 20.06.2020 року), а саме у кількості 25 осіб замість кількості пасажирів відносно наявності місця для сидіння, яких в даному транспортному засобі становить 18.

Отже, ОСОБА_1 підтверджував перевезення пасажирів з перевищенням встановленого на час дії карантину ліміту.
Доводи апеляційної скарги, що на час складання протоколу відносно нього було застосовано нормативний акт, а саме постанову КМУ № 211, що втратив чинність не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються даними зазначеними у протоколі, згідно якого ОСОБА_1 ставиться в провину порушення абз. 13 п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 р. № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в редакції від 20.06.2020 року).
Станом на день вчинення правопорушення діяв вид обмежень у період адаптивного карантину, визначений саме вище наведеною Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 р. № 392.
Зміст оскаржуваної постанови засвідчує, що суд першої інстанції приділив достатньої уваги нормативному обґрунтуванню висновків, при цьому спростовуючи доводи ОСОБА_1 .

Висновки місцевого суду є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у мінімальному розмірі встановленого ст. 44-3 КУпАП.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах доводів апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 вересня 2020 року, якою 
ОСОБА_1  притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                                        М.С. Тютюник