Ухвала
Іменем України 
18 серпня 2020 року
м. Київ
провадження № 51-2745 зр 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                              ОСОБА_1 ,
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання             ОСОБА_4 , 
засудженого                                               ОСОБА_5 ,
захисника                                                  ОСОБА_6 , 
розглянувши в судовому засіданні заяву засудженого ОСОБА_5  про роз`яснення ухвали Верховного Суду України від 02 липня  2009 року,
встановив:
Як убачається з долучених до заяви копій судових рішень, вироком Апеляційного суду Вінницької області від  03 лютого 2009 року ОСОБА_5 засуджено за п. п. 6, 12                    ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 129  КК України, із застосуванням ст. 70 КК України,  до остаточного  покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.
Цим же вироком засуджено ОСОБА_7 за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, із застосуванням ст. 70, ч. 2 ст. 71  КК України,  до остаточного  покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.
Ухвалою Верховного Суду України від 02 липня 2009 року вирок Апеляційного суду Вінницької області від  03 лютого 2009 року змінено.
Постановлено вважати, що кваліфікуючою ознакою за ч. 4 ст. 187 КК України, за якою засуджено ОСОБА_5 і ОСОБА_7 , є розбій, поєднаний із заподіянням потерпілій ОСОБА_8 тяжкого тілесного ушкодження, а не її смерті. 
Пом?якшено ОСОБА_7 основне покарання за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України до               14 років 6 місяців позбавлення волі і за ч. 4 ст. 187 КК України до 14 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України визначено ОСОБА_7 за сукупністю цих злочинів покарання у виді 14 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
На підставі ст. 71 КК України до цього покарання приєднано частково невідбуте покарання за попереднім вироком від 21 липня 2005 року за ч. 3 ст. 185 КК України і ухвалено вважати ОСОБА_7 засудженим до позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією всього майна.
Від ОСОБА_5   надійшла заява про роз`яснення ухвали Верховного Суду України  від         02 липня 2009 року.
У своїй заяві засуджений ОСОБА_5 , посилаючись на положення ст. 380 КПК України, просить роз`яснити йому ухвалу Верховного Суду України від 02 липня  2009 року року щодо нього, оскільки зазначене судове рішення суду касаційної інстанції є йому незрозумілим.
Свою позицію мотивує тим, що порушено його право на захист, оскільки ухвала Верховного Суду України від 02 липня 2009 року винесена незаконним складом суду та без участі його  захисників, чим порушено його право на захист.  
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_5 та його захисника, які підтримали заяву та просили її задовольнити, дослідивши доводи заяви та матеріали касаційного провадження, колегія суддів вважає, що у роз`ясненні ухвали Верховного Суду України від 02 липня  2009 року слід відмовити з таких підстав.
Законом України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що  набрав чинності 15 грудня 2017 року, внесено зміни до КПК України та визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
Вимогами ч. 4 ст. 441 КПК України передбачено, що судові рішення суду касаційної інстанції роз`яснюються учасникам судового провадження в порядку, передбаченому ст. 380 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 380 КПК України в разі якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.
Із тексту ухвали Верховного Суду України від 02 липня  2009 року вбачається, що вона складена з додержанням вимог, передбачених статтями 395, 396 КПК 1960 року (чинного на момент її винесення). Крім того, дане судове рішення викладене чіткими, зрозумілими реченнями і не містить у собі труднощів для розуміння його точного змісту.       
Таким чином, твердження заяви засудженого ОСОБА_5 зводяться не до незрозумілого змісту  ухвали Верховного Суду України від 02 липня 2009 року, а до оцінки  порушення його права на захист при винесенні вищевказаної ухвали у зв?язку із постановленням її незаконним складом суду та без участі захисників, що за змістом ст. 380 КПК України, не може бути підставою для роз`яснення судового рішення.                                                                                                                                      
Ураховуючи викладене, керуючись статтями 380, 441 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для роз`яснення ухвали суду касаційної інстанції немає.  
Керуючись статтями 380, 441 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Відмовити ОСОБА_5 у роз`ясненні ухвали Верховного Суду України від 02 липня  2009 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                       ОСОБА_3