ПОСТАНОВА 
Іменем України

05 серпня 2020 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 385/1233/19
провадження № 22-ц/4809/77/20 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючий суддя - Дьомич Л.М. (суддя - доповідач),
судді - Єгорова С.М., Мурашко С.І.,
за участю секретаря судового засідання Сорокіної Н.В.,
учасники справи: 
заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Укрфінанс Груп»;
стягувач - Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль";
боржники: 
- ОСОБА_1, представник - адвокат Лісовська Оксана Анатоліївна;
- ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 09 вересня 2019 року (суддя Панасюк І.В.).
В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст заяви та оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Укрфінанс Груп» (далі - ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп») звернулось до Гайворонського районного суду Кіровоградської області із заявою про заміну стягувача на підставі ст. 442 ЦПК України, ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження», згідно з якою просило замінити стягувача у рішенні № 2-50/2009 про стягнення заборгованості з  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_1 ,    ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль" за кредитним договором № 014/05/148 від 07 березня 2008 року в загальному розмірі 165607,69 грн., з Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль" (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль") на ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» у зв`язку з переходом до ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» прав кредитора по кредитному договору № 014/05/148 від 07 березня 2008 року (а.с. 1-2).
Обґрунтовуючи подану заяву ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» зазначило, що 02 лютого 2009 року Гайворонським районним судом Кіровоградської області було ухвалено рішення у справі №2-50/2009, яким задоволено позов Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - АТ «Райффайзен Банк Аваль»), правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль", до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості з кредитним договором № 014/05/148 від 07 березня 2008 року у розмірі 165 607,69 грн.
На виконання зазначеного рішення суду 23 лютого 2009 року судом були видані відповідні виконавчі листи, які в подальшому були пред`явлені стягувачем до ДВС Гайворонського районного управління юстиції.
28 травня 2019 року між ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» та АТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено Договір відступлення права вимоги №114/2-5, на підставі якого банком було відступлено заявнику право вимоги за кредитним договором №014/05/148 від 07 березня 2008 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен банк Аваль» (далів - ВАТ«Райффайзен Банк Аваль») та ОСОБА_2 . 
29 травня 2009 року між ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» та АТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено договір про відступлення прав за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. за реєстровим №747, на підставі якого було відступлено права Іпотекодержателя за Договором іпотеки нерухомого майна, укладеного між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ПСП «Агросвіт», посвідченого 19 березня 2008 року державним нотаріусом Гайворонської державної нотаріальної контори Ковбасюк Н.Ю. за реєстровим №369.
Зважаючи на викладене та посилаючись на вимоги ст. 442 ЦПК України, ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» просило задовольнити подану ним до суду заяву.
Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 09 вересня 2019 року заяву ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» про заміну стягувача задоволено; замінено стягувача у рішенні № 2-50/2009 Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 02 лютого 2009 року з ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп».
Посилаючись на норми ст. 442 ЦПК України та ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», суд визнав обґрунтованими доводи, викладені у заяві про заміну стягувача.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги
ОСОБА_1 із зазначеним судовим рішенням не погодилась та оскаржила ухвалу Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 09 вересня 2019 року в апеляційному порядку. Згідно з поданою апеляційною скаргою просила оскаржувану ухвалу скасувати, оскільки при її прийнятті судом було неправильно встановлені обставини, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів, а також норм процесуального та матеріального права.
Вважає, що заявником не було надано до суду повний пакет всієї документації, який передбачений пунктом 3 договору відступлення прав за договорами іпотеки від 25 травня 2019 року (мовою оригінала), укладеного між ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» та АТ «Райффайзен Банк Аваль». До суду заявником надано лише копію виконавчого листа, виданого ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» 23 лютого 2009 року, строк пред`явлення до виконання якого встановлено до 13 лютого 2012 року. Також у виконавчому листі зазначено, що він тричі був повернутий на підставі п. 3 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження та двічі - на підставі п. 3 ст. 47 цього Закону. Скаржниця зазначає, що судом не було встановлено кому був повернутий виконавчий лист та на підставі якої редакції Закону України «Про виконавче провадження».
Стверджується також, що судом не були досліджені оригінали документів, в матеріалах справи наявні лише неналежним чином засвідчені копії, що не відповідає вимогам ч. 1 ст. 78 ЦПК України.
Крім того, ОСОБА_1 вказує на те, що оскаржувана ухвала була винесена за її відсутності, що позбавило можливості висловити свої заперечення щодо її законності. 
Рух справи в суді апеляційної інстанції
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 04 жовтня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 09 вересня 2019 року.
23 жовтня 2019 року закінчено підготовчі дії, справу призначено до розгляду у Кропивницькому апеляційному суді, про що постановлено відповідну ухвалу.
24 жовтня 2019 року до суду апеляційної інстанції надійшов відзив ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» на апеляційну скаргу (а.с. 72-74 ), згідно з яким заявник вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Зазначає, що положення ст. 442 ЦПК України застосовуються незалежно від стану виконавчого провадження, зокрема, у випадку заміни сторони виконавчого провадження до його відкриття. Надання до суду документів, визначених п. 3 Договору про відступлення прав за договорами іпотеки від 29 травня 2019 року, заявник вважає необов`язковим, оскільки виконання або невиконання зазначеної умови сторонами цього договору жодним чином не впливає на розгляд поданої ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» у даній справі заяви. Звертає увагу, що державний виконавець при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу керується нормами Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діє на момент винесення даної постанови. Заявник заперечує доводи скаржниці щодо подання ним до суду неналежним чином завірених копій документів та зазначає, що додатки до заяви були оформлені у відповідності до вимог п. 5.27 ДСТУ 4163-2003 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів». Щодо доводів скаржниці про ненадання їй судом першої інстанції можливості заперечити проти доводів заяви, вказує на те, що ОСОБА_1 , отримавши судову повістку разом з копією заяви про заміну стягувача, мала можливість подати до суду письмові заперечення на заяву, однак своїм процесуальним правом не скористалась. Акцентує увагу на тому, що скаржницею до апеляційної скарги не надано жодного доказу на підтвердження своїх доводів (а.с. 72-74).
Заявником до суду апеляційної інстанції також подано додаткові письмові пояснення щодо заяви про заміну стягувача та доводів апеляційної скарги (а.с. 112-113, 174).
В ході апеляційного розгляду справи апеляційним судом було встановлено, що судова кореспонденція, адресована ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , поверталась з відміткою «адресат помер/померла», з аналогічною відміткою поверталися документи і в суд першої інстанції (а.с. 38-39, 47-48, 63-64, 101-102), який на дану обставину не звернув увагу і не застосував відповідні положення законодавства.
У судовому засіданні 07 листопада 2019 року апеляційним судом постановлено протокольну ухвалу про відкладення розгляду справи для з`ясування і документального підтвердження смерті боржників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 шляхом витребування від органу державної реєстрації актів цивільного стану відповідної інформації. 
Листом від 15 листопада 2019 року Гайворонський РВ ДРАЦС повідомив апеляційний суд, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис про смерть № 75 від 30 березня 2017 року; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис про смерть № 105 від 22 червня 2009 року (а.с. 140, 145). 
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 18 листопада 2019 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 09 вересня 2019 року зупинено до залучення до участі у справі правонаступників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
На виконання судового запиту про надання копій спадкових справ, заведених після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , Гайворонською державною нотаріальною конторою надіслано інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 58532703 від 29 листопада 2019 року, згідно з якою Гайворонською державною нотаріальною конторою 11 серпня 2017 року заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_3 . Відповідно до заяви про прийняття спадщини, про намір прийняти всю спадщину після смерті спадкодавця заявлено сином ОСОБА_3 - ОСОБА_2 , який також є стороною у справі за заявою про заміну стягувача. Нотаріальною конторою також повідомлено суд, щодо спадкового майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 (а.с. 160, 164).
Кропивницьким апеляційним судом було зроблено запити в Гайворонську міську раду та Гайворонський районний сектор Державної міграційної служби України в Кіровоградській області щодо надання наявної інформації про осіб, які на день смерті постійно проживали з ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 194). 
В своєму листі Гайворонська міська рада зазначила про неможливість надати запитувану інформацію у зв`язку з тим, що на даний момент ще не створений реєстр територіальної громади м. Гайворон (а.с. 198).
Відповідно до відповіді, наданої Гайворонським районним сектором УДМС в Кіровоградській області, відомості про перелік осіб, зареєстрованих за адресою, за якою проживали померлі, знаходиться в будинковій книзі, що зберігається у власника будинку (а.с. 200). 
На підставі наказу в.о. голови суду від 10 червня 2020 року головуючий суддя у даній справі Дьомич Л.М. з 30 червня 2020 року по 31 липня 2020 року перебувала у щорічній основній відпустці.
Кропивницьким апеляційним судом у встановленому законом порядку повідомлено учасників справи, що розгляд справи на 05 серпня 2020 року. Так, про дане судове засідання ОСОБА_2 повідомлявся судовою повісткою, яка була направлена на адреси, наявні в матеріалах справи (а.с. 202). Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, судова повістка ОСОБА_2 була вручена 03.07.2020 (а.с. 206). у судове засідання боржник не з`явився, ніяких повідомлень від нього про інших спадкоємців ( в разі наявності), які фактично прийняли спадщину, не надходило. Таким чином, судом вжито всіх можливих заходів передбачених законодавством, при цьому дотримуючись безсторонності, для встановлення кола спадкоємців.
14 липня 2020 року на електронну адресу суду надійшло письмове клопотання заявника про розгляд справи без участі представника ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп». Заявник також просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін (а.с. 211).
Ухвалою апеляційного суду від 05 серпня 2020 року поновлено апеляційне провадження у справі та залучено до участі у справі правонаступника ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_2 . Залучений Ткачук Олександр і до вирішення питання про правонаступника був в статусі сторони по даному зверненні. 
Присутній у судовому засіданні представник скаржниці просив апеляційну скаргу задовольнити та скасувати ухвалу Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 09 вересня 2019 року.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 , перевіривши оскаржувану ухвалу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, за наступного.
Встановлені судами обставини справи
07 березня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (далі - Банк) та ОСОБА_2 (далі - Позичальник, Боржник) було укладено Кредитний договір № 014/05/148 (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит у сумі 350000,00 грн. строком до 28 лютого 2011 року зі сплатою 17% річних( а.с. 79-80).
З метою забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за Кредитним договором, 07 березня 2008 року Банком укладено договори поруки: №014/05/148/1- з ОСОБА_1 , №014/05/148/2 - з ОСОБА_3 , №014/05/148/3 - з ОСОБА_4 (а.с. 118-120), відповідно до умов яких Поручителі на добровільних засадах взяли на себе зобов`язання перед Кредитором відповідати по зобов`язанням Боржника - ОСОБА_2 , які виникають з умов Кредитного договору та всіх додаткових угод, що будуть укладені до нього, в повному обсязі цих зобов`язань.
Крім того, 19 березня 2008 року між Банком та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ПСП «Агросвіт» укладено Договір іпотеки, посвідчений державним нотаріусом Гайворонської державної нотаріальної контори Ковбасюк Н.Ю. за реєстровим №369 (далі - Договір іпотеки, а.с. 81-82), на підставі якого в іпотеку було передано нерухоме майно - комплекс будівель за адресою:   АДРЕСА_1 . 
Як стверджується заявником та не заперечується скаржницею, 02 лютого 2009 року Гайворонським районним судом Кіровоградської області було ухвалено рішення у справі №2-50/2009 за позовом АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яким солідарно з відповідачів на користь позивача стягнуто заборгованість за Кредитним договором у загальній сумі 165 607,69 грн. (у тому числі судові витрати).
23 лютого 2009 року на примусове виконання зазначеного рішення суду Гайворонським районним судом Кіровоградської області видано відповідні виконавчі листи.
28 травня 2019 року між Банком (Первісний кредитор) та ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» (Новий кредитор) укладено Договір відступлення права вимоги №114/2-5, на підставі якого Первісний кредитор передав (відступив) Новому кредитору за плату, а Новий кредитор прийняв належні Банку права вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі Боржників (Портфель заборгованості). При цьому, за умовами п.п. 2.1., 2.3. Договору, перелік Кредитних договорів, розрахунок сум заборгованості на дату підписання Договору зазначені в Додатку № 1 до Договору (Попередній реєстр боржників), що є його невід`ємною частиною. Внаслідок передачі (відступлення) Портфеля заборгованості за цим Договором Новий кредитор заміняє Первісного кредитора у Кредитних договорах, що входять до Портфеля заборгованості і відповідно вказані у Реєстрі Боржників, та набуває прав грошових вимог Первісного кредитора, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань за Кредитними договорами. Права вимоги переходять до Нового кредитора в повному обсязі, безвідзивно та без можливості зворотнього відступлення. Відповідно до п. 2.8. Договору у зв`язку з відступленням прав вимоги, в дату відступлення прав вимоги Первісний кредитор вважається таким, що відступив та передав, а Новий кредитор таким, що прийняв та набув всіх прав Первісного кредитора щодо Поручителів за Договорами поруки, що укладені в простій письмовій формі, зазначені в Додатку № 6 до Договору (а.с. 4-12). 
29 травня 2019 року між Банком (Первісний іпотекодержатель) та ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» (Новий іпотекодержатель) укладено Договір про відступлення прав за договорами іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. за реєстровим №747, на підставі якого Первісний іпотекодержатель відступив та передав, а Новий іпотекодержатель прийняв та набув усіх прав, належних Первісному іпотекодержателю за іпотечними договорами, які забезпечують виконання зобов`язань за Кредитними договорами та перелічені у Додатку № 1 до цього Договору (а.с. 16-17).
Відповідно до Додатків до Договору відступлення права вимоги №114/2-5 від 28 травня 2019 року та до Договору про відступлення прав за договорами іпотеки від 29 травня 2019 року Банком було відступлено та передано, а заявником прийнято та набуто права Кредитора/Іпотекодержателя (право вимоги), зокрема, за Кредитним договором від 07 березня 2008 року, Договорами поруки від 07 березня 2008 року та Договором іпотеки від 19 березня 2008 року, що були укладені між Банком та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ПСП «Агросвіт» (а.с. 124-129, 131-132). 
Відповідно до письмових пояснень від 26 грудня 2019 року заявник повідомив апеляційний суд, що оригінали виконавчих листів, виданих Гайворонським районним судом Кіровоградської області на виконання рішення суду від 02 лютого 2009 року у справі №2-50/2009, знаходяться у ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп», строк пред`явлення їх до виконання не пропущено (а.с. 174-186). Зокрема, виконавчий лист про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , апелянта по даній справі, постанова про повернення виконавчого документа від 1 листопада 2018 року, відповідно строк на повторне пред`явлення виконавчого документа до 1 листопада 2021 року (а.с. 179). У виконавчому листі сума боргу визначена до стягнення включає заборгованість по неповернутому кредиту, відсоткам, пені та судовим витратам, тобто суми не відокремлані.
Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення
Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. 
Статтею 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Таким чином, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція).
Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статті 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду. Європейський суд наголосив, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).
Частиною 1 ст. 18 ЦПК України  визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
Колегія суддів враховує, що ст. 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину, згідно якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Право вимоги у заявника виникло на підставі Договору відступлення права вимоги №114/2-5 від 28 травня 2019 року та Договору про відступлення прав за договорами іпотеки від 29 травня 2019 року, які у судовому порядку недійсним не визнавався. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги про ненадання заявником до суду повного пакету документів, передача/надання яких між собою погоджена сторонами зазначених договорів, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки зазначена обставина не має правового значення для вирішення спору.
За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Виходячи зі змісту цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
Зазначена правова позиція є усталеною та викладена,зокрема, у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року №6-1355/10, від 05 грудня 2018 року №643/4902/14-ц, від 12 квітня 2019 року № 756/913/16-ц.
Колегією суддів враховано, що норма статті 442 ЦПК України  має імперативний характер, оскільки у ній прямо визначено правило поведінки, а саме право замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.   
Підсумовуючи викладене слід дійти висновку, що заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, мається на увазі в разі якщо виконавчий лист повернуто, як по даній справі, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».
Таким чином, є необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для заміни стягувача у випадку відсутності відкритого виконавчого провадження щодо боржника. 
Не відповідають дійсності, а тому не приймаються до уваги апеляційним судом також доводи апеляційної скарги щодо врахування судом першої інстанції незасвідчених заявником копій документів, що є порушенням вимог ст. 78 ЦПК України.
Так, нормою ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а обов`язок надання доказів покладається на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Відповідно до вимог ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
Виходячи з аналізу зазначених вимог процесуального закону копія письмового доказу не береться судом до уваги виключно у випадку обґрунтованого сумніву щодо її відповідності оригіналу документу.
Поряд з цим, обґрунтованих підстав для сумніву у наданих заявником копіях документів скаржницею у апеляційній скарзі не наведено. Не вбачає підстав для сумніву у копіях письмових доказів, наданих заявником, також і колегія суддів. При цьому, апеляційним судом взято до уваги, що звертаючись до суду із заявою про заміну стягувача, надаючи відзив на апеляціну скаргу та інші письмові пояснення, ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» на підтвердження власних доводів надавало копії письмових доказів, які заявником були прошиті та пронумеровані та на звороті останнього аркушу кожного з пакету наданих до суду документів напис «Згідно з оригіналом» скріплено підписом керівника та печаткою підприємства.
Засвідчення таким чином копій письмових доказів у справі не суперечить вимогам процесуального закону. 
Критично сприймає суд також доводи апеляційної скарги щодо позбавлення скаржниці можливості заперечити проти заяви ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп», оскільки будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду заяви судом, ОСОБА_1 не була позбавлена права та можливості подати до суду свої письмові заперечення на заяву про заміну стягувача. До того ж, таке право реалізоване нею шляхом подання апеляційної скарги у даній справі.
Отже, за викладених обставин та враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад в зазначеній частині, є обґрунтованою та відповідає вимогам чинного законодавства заміна у даній справі сторони виконавчого провадження, а саме - стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», його правонаступником - ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп».
Разом з тим, в цілому правильно встановивши, які відносини заявника та скаржниці випливають із встановлених обставин та які правові норми підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд першої інстанції порушив вимоги процесуального закону, здійснивши у оскаржуваній ухвалі заміну стягувача не у виконавчому провадженні, як визначено ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 442 ЦПК України, а у рішенні суду, що чинним законодавством взагалі не передбачено.
До того ж, судом першої інстанції не було встановлено обставини щодо смерті двох відповідачів - боржників у зобов`язальних відносинах, не вирішувалось питання можливості правонаступництва. Докази для задоволення заяви ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп», які б підтверджували право вимоги заявника щодо кожного із солідарних боржників, були надані заявником лише в ході апеляційного розгляду справи.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Однак, за викладених обставин, ухвала Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 09 вересня 2019 року у даній справі зазначеним вимогам не відповідає. 

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до положень ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідні частині або зміни судового рішення, зокрема, є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки оскаржуване судове рішення постановлене судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, воно підлягає скасуванню апеляційним судом.
Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржувану ухвалу слід скасувати з прийняттям апеляційним судом нового рішення про заміну стягувача у виконавчому провадженні його правонаступником.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Скасувати ухвалу Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 09 вересня 2019 року. 
Задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» про заміну стягувача у виконавчому провадженні (рішення № 2-50/2009) про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором, враховуючи те, що правонаступником ОСОБА_4 та ОСОБА_3 - є ОСОБА_2 .
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий суддя Л. М. Дьомич 

Судді С. М. Єгорова

С. І. Мурашко