ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/3888/19                                        Головуючий суддя І інстанції Мельникова І. Д.
Провадження № 22-ц/818/2062/20                        Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах, що виникають з договорів іпотечного кредиту

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року                                                                м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого                Яцини В.Б.,
суддів колегії:                Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 23 січня 2020 року, постановлену у складі судді Мельникової І.Д., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Красноградської районної державної адміністрації Харківської області Литвиненко Людмили Володимирівни, Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 23 січня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання АТ «Альфа-Банк» про застосування зустрічного забезпечення у справі по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Красноградської районної державної адміністрації Харківської області Литвиненко Людмили Володимирівни, Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання протиправним та скасування рішення.
В апеляційній скарзі АТ «Альфа-Банк» просить зазначену ухвалу суду скасувати та винести постанову, якою задовольнити клопотання про вжиття заходів зустрічного забезпечення позову, а саме: для забезпечення відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову у справі № 643/3388/19 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Альфа-банк» про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язати її внести на депозитний рахунок Московського районного суду м. Харкова грошові кошти в розмірі 120000,00 грн.
В обґрунтування скарги Банк зазначив, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права і є такою, що підлягає скасуванню.
Вказав, що власник майна має право отримувати вигоду від його здачі в оренду і позбавлення його такої можливості є непрямими збитками (упущеною вигодою) в розумінні ст. 22 Цивільного кодексу України.
Послався на те, що 01.08.2019 між АТ «Альфа-банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» було укладено договір оренди. Згідно із цим Договором Орендодавець АТ« Альфа-банк» з дня підписання акту прийому-передачі передає, а Орендар, приймає у строкове платне користування нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 для використання на умовах, визначених у даному Договорі. Розмір місячної орендної плати складає: 10000,00 грн. (десять тисяч гривень). Згідно з п. 2.3. Договору оренди нерухоме майно передається в оренду Орендареві на строк до 01.08.2020 включно.
Вважає, що орендна плата є цілком обґрунтованою і такою, що відповідає ринковій.
Зазначив, що виконувати цей договір оренди не має можливості, оскільки позивач ОСОБА_1 перешкоджає доступу до приміщення - проживає у згадані квартирі. Крім того заборона щодо здійснення реєстраційних дії унеможливлює нотаріальне посвідчення договору.
Вважає, що позивач у порушення п. 1 .ч. 3 ст. 154 ЦПК України не надав відомостей про свій майновий стан та можливості відшкодування збитків відповідачу, спричинених через забезпечення позову у випадку відмови у позові.
ОСОБА_1 надала суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить останню залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу – без змін.
Обґрунтовуючи відзив зазначила, що відповідачем не надано доказів розміру шкоди, що може бути завдана у зв`язку із забезпеченням позову.
Вважає, що орендна плата, встановлена у договорі оренди від 01.08.2019 є завищеною.
Послалась на те, що відповідач не уповноважений здійснювати господарську діяльність у формі здачі житла у найм.
Звернула увагу суду на те, що в заяві про застосування зустрічного забезпечення відповідач помилково вказав депозитний рахунок Ленінського районного суду м. Харкова.
Інші учасники справи не скористались правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції відповідно до норми ч. 3 ст. 360 ЦПК України.
Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, які передбачені у ч. 2 ст. 369 ЦПК України, з огляду на те, що позивачем подано апеляційну скаргу на ухвалу про відмову у застосуванні зустрічного забезпечення, оскарження якої передбачено п. 5 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, без повідомленням учасників справи. 
Згідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до вказаних норм ЦПК України, вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вказаним вимогам ухвала суду відповідає.
Судом першої інстанції встановлено, що в провадженні Московського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовом  ОСОБА_1 до Державного реєстратора Красноградської районної державної адміністрації Харківської області Литвиненко Людмили Володимирівни, Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання протиправним та скасування рішення.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 03.04.2019 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. 
Накладено арешт на квартиру загальною площею 48,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Заборонено органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо відчуження квартири загальною площею 48,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . 
До суду надійшла заява представника АТ «Альфа-банк», який є правонаступником АТ «Укрсоцбанк» про зустрічне забезпечення позову, в якій Банк просив забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову у даній справі, шляхом внесення на депозитний рахунок Ленінського суду грошових коштів в розмірі 120000 грн.
В обґрунтування заяви зазначив, що ухвалою суду про забезпечення позову унеможливлено здачу заявником спірної квартири в оренду на підставі договору від 01.08.2019 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата майнінг груп».
Відмовляючи у застосуванні зустрічного забезпечення, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що ухвала Московського районного суду м. Харкова від 03.04.2019 не забороняє відповідачу отримувати орендну платню за користування власністю, окрім як відчуження майна.
За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість клопотання про зустрічне забезпечення позову, так як вважав доводи такої недостатніми та не доведеними належними засобами.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками.
Відповідно до ч.ч. 1-7 ст. 154 ЦПК України суд при вирішенні заяви про забезпечення позову може вимагати від особи, яка звернулася із такою заявою, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення), як правило шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі визначеної судом.
Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.
Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:
1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або
2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.
Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом:
1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів;
2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.
Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.
Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання. Копія ухвали про зустрічне забезпечення направляється учасникам справи не пізніше наступного дня після її постановлення.
В ухвалі про забезпечення позову або про зустрічне забезпечення зазначаються розмір зустрічного забезпечення або інші дії, що повинен вчинити заявник у порядку зустрічного забезпечення.
У матеріалах справи відсутні докази про наявність, передбачених у ст. 154 ЦПК України обов`язкових підстав для застосування зустрічного забезпечення.
Доводи скарги щодо неналежного майнового стану позивача або, що банку можуть бути спричинені збитки забезпеченням позову, у випадку відмови у позові – є безпідставними і належними доказами не підтверджені.
Сама по собі наявність у позивача заборгованості не свідчить про її фінансову неспроможність відповідати за можливі збитки відповідача від застосованого судом арешту квартири на час розгляду справи.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
У частинах 1, 2 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Суд апеляційної інстанції відхиляє посилання у доводах скарги на неможливість у нотаріальній формі посвідчити та виконувати укладений банком з третьою особою у простій письмовій формі договір оренди арештованої квартири від 01.08.2019, оскільки він укладений вже після постановлення ухвали про забезпечення позову 03.04.2019, та вони не підтверджені належними і допустимим доказами. Крім того, з цих мотивів банк не позбавлений можливості звернутися до суду першої інстанції із відповідними заявами про зміну одного заходу забезпечення позову іншим чи про скасування заходів забезпечення позову відповідно до ст.ст. 156, 158 ЦПК України. 
З огляду на те, що при ухваленні рішення районним судом були додержані норми матеріального і процесуального права, доводи скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів на підставі ст. 375 ЦПК України залишає скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу – без змін.
Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» – залишити без задоволення.
Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 23 січня 2020 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
Повний текст судового рішення виготовлений 23 липня 2020 року.

Головуючий                                                        В.Б. Яцина.

Судді колегії                                                        О.В. Маміна.

                                                                       Н.П. Пилипчук.