Постанова
Іменем України 
                           
20 липня 2020 року
 
м. Київ
 
справа № 370/896/18
провадження № 61-6383св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,
 
учасники справи: 
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд-Факторинг», 
відповідач - ОСОБА_1 ,
третя особа - ОСОБА_2 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд-Факторинг» на ухвалу Київського апеляційного суду від 28 лютого 2020 року у складі судді Рейнарт І. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів
 
У квітні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Актив-Банк» (далі - ПАТ «КБ «Актив-Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа -   ОСОБА_2 , в якому просило в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором від 01 серпня 2007 року                          № 0801/02 в розмірі 351 264 349,10 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку, площею 2,8640 га, кадастровий номер 3222782300:06:004:00, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що знаходиться за адресою: Забуянська селищна рада, Макарівський район, Київська область; земельну ділянку, площею 4,8220 га, кадастровий номер 3222782300:06:002:0020, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що знаходиться за адресою: Забуянська селищна рада, Макарівський район, Київська область, що належать на праві власності ОСОБА_1 , шляхом їх продажу на прилюдних торгах за початковою ціною визначеною на підставі висновку експерта. А також просило стягнути з ОСОБА_1 судові витрати по справі.
 
Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 31 липня 2019 року здійснено заміну позивача ПАТ «КБ «Актив-Банк» на правонаступника              Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд-Факторинг» (далі - ТОВ «ФК «Конкорд-Факторинг»).
 
Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 02 грудня 2019 року в задоволенні вищевказаного позову відмовлено.
 
Не погодившись із таким судовим рішенням, представник ТОВ «ФК «Конкорд-Факторинг» - Воробйова Т. М. , подала до суду апеляційну скаргу.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 лютого 2020 року позивачу поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Макарівського районного суду Київської області від 02 грудня 2019 року; апеляційну скаргу залишено без руху з визначенням строку для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: надання доказів доплати судового збору та оригіналу ордера на право представлення інтересів позивача у суді апеляційної інстанції. 
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 лютого 2020 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Конкорд-Факторинг» на рішення Макарівського районного суду Київської області від 02 грудня 2019 року визнано неподаною та повернуто позивачу.
 
Апеляційний суд, керуючись вимогами частини другої статті 357 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), з огляду на невиконання апелянтом вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху у строк, визначений в ухвалі, дійшов висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.
 
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи
 
У березні 2020 року ТОВ «ФК «Конкорд-Факторинг» засобами поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 28 лютого 2020 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення і направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
 
Підставами касаційного оскарження вказаного судового рішення заявник зазначає порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, зокрема апеляційний суд, на його думку, неправильно визначив розмір судового збору, який підлягав сплаті при поданні апеляційної скарги, та прийшов до помилкового висновку про те, що копія договору про надання правової допомоги і ордера, засвідчені у визначеному законом порядку, є неналежними документами, які підтверджують право особи, яка підписала апеляційну скаргу, на вчинення такої процесуальної дії, тому безпідставно повернув апеляційну скаргу.
 
Крім того зазначає, що копія ухвали апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху на адресу ТОВ «ФК «Конкорд» не надходила.
 
Від інших учасників справи не надходило відзивів на касаційну скаргу ТОВ «ФК «Конкорд-Факторинг». 
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 16 квітня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали цивільної справи № 370/896/18 з суду першої інстанції та надано учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
 
У травні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК Українипереглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції (частина друга статті 400 ЦПК України).
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
За змістом частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки таке ухвалено з додержанням норм законодавства. 
 
Фактичні обставини справи
 
Апеляційним судом встановлено, що рішенням Макарівського районного суду Київської області від 02 грудня 2019 року у задоволенні позовуПАТ «КБ «Актив-Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Конкорд-Факторинг», до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.
 
Не погодившись із вищевказаним судовим рішенням, ТОВ «ФК «Конкорд-Факторинг», в особі адвоката Воробйової Т. М. подало апеляційну скаргу.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 лютого 2020 року поновлено ТОВ «ФК «Конкорд-Факторинг»  строк на апеляційне оскарження рішення Макарівського районного суду Київської області від 02 грудня 2019 року, апеляційну скаргу залишено без руху для усунення недоліків, а саме: для надання документу про доплату судового збору та доказів на підтвердження повноважень представника. Встановлено строк, протягом якого апелянт повинен виконати вимоги ухвали, який становить п`ять днів з дня отримання копії цієї ухвали.
 
Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення копія ухвали від 06 лютого 2020 року отримана уповноваженою особою позивача 10 лютого 2020 року.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 лютого 2020 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Конкорд-Факторинг» визнано неподаною та повернуто заявнику, з огляду на те, що останній не усунув недоліки апеляційної скарги у строк, визначений в ухвалі.
 
Нормативно-правове обґрунтування
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Однією із закріплених у наведеній нормі гарантій справедливого судочинства є доступ до суду, що передбачає можливість безперешкодного звернення до суду за захистом своїх прав. Забезпечення такого права в національному законодавстві випливає із положень Конституції України.
Однією з основних засад судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
У § 36 рішення від 04 грудня 1955 року у справі «Bellet v. France» ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97 проти України»).
Апеляційна скарга за формою й змістом повинна відповідати вимогам                    статті 356 ЦПК України.
Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.
У частинах першій-третій статті 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Якщо позивач, відповідно до ухвали суду, у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (частина тертя статті 185 ЦПК України).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Встановивши, що заявник отримав копію ухвали апеляційного суду, однак у визначений судом строк недоліки апеляційної скарги не усунув, суд апеляційної інстанції, керуючись нормами статей 185, 357 ЦПК України, обґрунтовано визнав апеляційну скаргу неподаною і повернув її заявнику.
 
Доводи касаційної скарги про те, що копія ухвали Київського апеляційного суду від 06 лютого 2020 року про залишення апеляційної скарги без руху на адресу ТОВ «ФК «Конкорд» не надходила, не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи наявне поштове повідомлення про вручення 10 лютого 2020 року уповноваженій особі ТОВ «ФК «Конкорд-Факторинг» копії вищевказаної ухвали.
 
Водночас, Верховний Суд вважає помилковим висновок суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для повернення апеляційної скарги з посиланням на відсутність доказів на підтвердження наявності у представника права підписувати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції у даній справі від імені позивача.
 
Як було встановлено судом апеляційної інстанції, апеляційна скарга від імені позивача підписана адвокатом Воробйовою Т. М. та у підтвердження повноважень на представництво до апеляційної скарги долучено копії: ордеру серії КС № 557065 та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ЖТ № 00082, які засвідчені самим адвокатом.
 
Відповідно до пункту 9 частиною першою статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат має право, зокрема, посвідчувати копії документів у справах, які він веде, крім випадків, якщо законом установлено інший обов`язковий спосіб посвідчення копій документів.
 
Отже, з огляду на те, що долучені до матеріалів апеляційної скарги копії ордеру та свідоцтва засвідчені у визначеному законом порядку, вони є належними документами, що підтверджують право особи, яка підписала апеляційну скаргу, на вчинення такої процесуальної дії.
Разом з тим, іншою підставою для залишення апеляційної скарги без руху також була сплата судового збору ТОВ «ФК «Конкорд-Факторинг» у меншому розмірі, ніж встановлено Законом України «Про судовий збір». 
Проте, отримавши копію ухвали апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху, ТОВ «ФК «Конкорд-Факторинг» не вчинило жодних дій, зокрема щодо сплати судового збору, що свідчили б про виконання вимог ухвали.
Посилання заявника в касаційній скарзі на неврахування апеляційним судом під час розрахунку суми судового збору, який має бути сплачено при подачі апеляційної скарги, роз`яснень у пункті 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» не відповідають чинній правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17.
Таким чином, оскільки ТОВ «ФК «Конкорд-Факторинг» не виконало вимоги ухвали Київського апеляційного суду від 06 лютого 2020 року в частині сплати судового збору у строк, визначений в ухвалі, апеляційний суд, правильно застосувавши положення статті 357 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про повернення апеляційної скарги.
Верховний Суд бере до уваги те, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується із обов`язком цієї особи добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати передбачені процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (§ 35 рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі «Alimentaria Sanders S. A. v. Spain», заява № 11681/85).
Неможливість суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»; рішення ЄСПЛ від 27 квітня 2000 року у справі «Фрідлендер проти Франції). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30 листопада 2006 року у справі «Красношапка проти України»).
Також, ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Слід звернути увагу і на те, що ЄСПЛ у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Перевіривши наведені в касаційній скарзі доводи, які стали підставою для відкриття касаційного провадження у справі, колегія суддівдійшла висновку, що такі не спростовують висновків апеляційного суду та не дають підстав вважати, що судом попередньої інстанції порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.
Щодосудових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 400, 401, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд-Факторинг» залишити без задоволення.
 
Ухвалу Київського апеляційного суду від 28 лютого 2020 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:	І. Ю. Гулейков	
 	     	
 	О. В. Ступак	
 	     	
 	Г. І. Усик