РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2020 року
м. Рівне

Справа № 569/1718/20
Провадження № 22-ц/4815/838/20
Головуючий суддя в суді 1 інстанції : Панас О.В.
Рішення ухвалене в м. Рівне Рівненської області
Дата ухвалення повного тексту рішення 15 травня 2020 року 

Рівненський апеляційний суд:
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий : Боймиструк С.В., 
судді: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.,
секретар судового засідання: Тхоревський С.О.,
за участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_3 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 14 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюб, 

В С Т А Н О В И В :
У січні 2020 року  ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.
Позов мотивує тим, що упродовж останнього часу сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Через непорозуміння відповідачем сутності проблем, які виникали в сім`ї, між ними фактично припинилися відносини. Крім того, Відповідач неодноразово вчиняв домашнє насильство.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 14 травня 2020 року позов задоволено, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрований 28.09.2014 р. Рівненським міськрайонним відділом ДРАЦС Західного міжрегіонального управління МЮ (м.Львів), актовий запис № 1506 - розірвано. 
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.   
З вимогами про визначення місця проживання дитини сторони до суду не звертались.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду,  ОСОБА_3    подав апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що достатніх та допустимих доказів щодо необхідності розірвати шлюб позивачем надано не було, оскільки витяг з ЄРДР від 10.01.2019 року та довідка Рівненського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 20.03.2020 року є неналежними та не допустимими доказами, так як не доводять факту вчинення насильства.
Крім того, вказує на те, що не бажає розривати шлюб, хоче зберегти сім`ю входячи як з інтересів подружжя та і з інтересів малолітнього сина.
З цих міркувань просив рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. Також просив зупинити розгляд справи і призначити подружжю шестимісячний строк для примирення.
ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак 09 вересня 2020 року подав клопотання про залишення апеляційної скарги без розгляду, яке не може бути задоволене з огляду на відсутність в главі І розділу V ЦПК України відповідної норми.
В поданому на апеляційну скаргу відзиві, ОСОБА_1 вважає рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що розірвання шлюбу між сторонами не впливає на обсяг батьківських прав та обов`язків щодо виховання та забезпечення малолітнього сина.
Крім того вказала, що докази щодо вчинення домашнього насильства, судом було розглянуто в їх сукупності, а тому було правомірно встановлено факт його вчинення.
З огляду на наведене просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
ОСОБА_1 та її представник адвокат Хмара М.В., в судовому засіданні підтримали вимоги викладені у відзиві.
За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач вчиняв стосовно позивачки фізичне насильство, яке призвело до погіршення та припинення сімейних відносин, сторони на момент розірвання шлюбу припинили шлюбні відносини, не проживають однією сім`єю та не ведуть сумісне господарство з січня 2020 року. За цей час подружжя не здійснило реальних дій щодо збереження родинних стосунків.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають дійсним обставинам справи та вимогам закону.
Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено,  що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28.09.2014 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб (повторне) виданим Рівненським міськрайонним відділом ДРАЦС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис 1506. (а.с.5)            
Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження (повторне), актовий запис № 870, виданим Рівненським  міськрайонним відділом ДРАЦС Західного  міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів ) (а.с.6).     
Відповідно до ст. 3 ч. 4, ст. 24 ч.1 СК України, сім`я створюється на підставах, що не суперечать моральним засадам суспільства, зокрема, на підставі шлюбу, який ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки, примушування до шлюбу не допускається.
Згідно зі ст. 109 СК України подружжя , яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання зави. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу.
Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.  
Як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 10.01.2019р. зверталась з заявою до Рівненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області з приводу нанесення їй тілесних ушкоджень 10.01.2019р. чоловіком.                                                
Згідно довідки від 20.03.2020р. № 01-15/121, виданої Рівненським міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді ОСОБА_1 та її син ОСОБА_4 з 05.03.2020р. перебувають під соціальним супроводом Рівненського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Рівненського міськвиконкому, як сім`я, що опинилася у складних життєвих обставинах, з метою подолання наслідків психотравматичних подій від пережитого домашнього насильства.       
Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо встановлення факту вчинення домашнього насильства зі сторони відповідача, у зв`язку з чим сторони на момент розірвання шлюбу припинили шлюбні відносини, не проживають однією сім`єю та не ведуть сумісне господарство з січня 2020 року.
З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди із ухваленим у справі судовим рішенням.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.
Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 14 травня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 10 вересня 2020 року.

Головуючий:                                                                                         С.В. Боймиструк

Судді:                                                                                                     С.О. Гордійчук

                                                                                Н.М. Ковальчук