Справа № 446/1652/19                                Головуючий у 1 інстанції: Костюк У.І. 
Провадження № 22-ц/811/1377/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 
Категорія: 70

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
20 серпня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої: Крайник Н.П.
суддів: Шеремети Н.О., Ванівського О.М.,
розглянувши в м. Львові в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 10 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, - 
ВСТАНОВИВ:
       03 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просила збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 03.02.2017 року та стягувати з відповідача в її користь на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн щомісяця до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача судові витрати.
       Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що на підставі рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 03.02.2017 року з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання доньки в розмірі 800 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. На даний час сума аліментів в розмірі 800 грн є недостатньою для забезпечення потреб неповнолітньої дитини. Дитині минуло 6 років, вона ходить у дитячий садок, відвідує групу для підготовки дітей до школи, що потребує додаткових витрат на придбання канцелярських товарів та інших побутових речей, необхідних для підготовки та навчання в школі. Крім того, вона несе значні витрати на придбання для дитини продуктів харчування, взуття, одягу, а також затрачає значні кошти лікування дитини. У неї на утриманні, крім доньки сторін ОСОБА_4 , є ще двоє малолітніх дітей - син ОСОБА_6 , 2016 року народження, та син ОСОБА_7 , 2018 року народження. Враховуючи, що з часу присудження аліментів істотно зріс прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, вважає позовні вимоги про збільшення розміру аліментів підставними та такими, що підлягають до задоволення.
       Оскарженим рішенням позов задоволено частково.
       Змінено розмір аліментів, визначений рішенням Кам`янка-Бузького районного суду від 03.02.2017 року, на підставі якого з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягали стягненню аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 800 грн на місяць. Вирішено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1109 грн щомісячно, що становить 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.
       У задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення витрат на правову допомогу-відмовлено.
       Стягнуто з ОСОБА_3 в користь держави 768,40 грн судового збору.
       Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 . 
       В апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що позивачка надала суду калькуляцію витрат на дитину за рік, відповідно до якої такі витрати складають більше 52000 грн. Позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення віку трьох років, відтак, не має можливості матеріально забезпечити належний рівень життя доньки сторін ОСОБА_4 . Відповідач ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків в період з вересня по грудень 2019 року, не сплачував аліментів та лише після того, як вона звернулася до суду з цим позовом (про зміну розміру аліментів), погасив нараховану заборгованість по аліментах. Суд першої інстанції не з`ясовував її матеріальне становище та необхідний розмір витрат на утримання дитини, прийняв до уваги лише довідку Львівського обласного центру зайнятості, відповідно до якої відповідач перебуває у статусі безробітного та залишив поза увагою факт роботи відповідача у Республіці Польща та наявність у місці проживання відповідача підприємств із високою заробітною платою. Вважає, що суд першої інстанції належним чином не обґрунтував оскаржуване рішення та не зазначив, чому саме застосував ст. 182 СК України, а не ст. 183 СК України, на яку покликалася у позовній заяві позивачка. Також вважає безпідставною відмову суду першої інстанції у задоволенні вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу. 
       Просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні частини її позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення з відповідача в її користь аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 3000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття задовольнити та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати в розмірі 2000 грн.
       Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.
       Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. 
       Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. 
       Відповідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
       Згідно ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України - розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
       Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, може бути змінений судом за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшенні здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. 
       Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
       Згідно положень статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
       Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
       Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», були внесені зміни до ч.2 ст.182СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
       Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим при зменшеному за даним рішенням суду розмірі аліментів, що присуджені до стягнення, мінімальний їх розмір не повинен бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
       Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14 листопада 2018 року № 294-ІХ встановлено такі розміри основних мінімальних соціальних стандартів, зокрема, для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2020 року - 2218 гривень.
       Встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис № 29.
       Дитина проживає з матір`ю - позивачкою ОСОБА_1 .
       Відповідно до довідки №976 від 02.09.2019 року, виданої виконавчим комітетом Старояричівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області позивачці ОСОБА_1 , вона дійсно зареєстрована і проживає по АДРЕСА_1 і склад сім`ї такий: дочка - ОСОБА_4 ,2013 року народження, син - ОСОБА_6 , 2016 року народження, син - ОСОБА_7 , 2018 року народження.
       Згідно рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 03.02.2017 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягають стягненню аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн, щомісячно, починаючи з 11.11.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. 
       Як вбачається з матеріалів справи, 29.10.2016 року відповідач зареєстрував шлюб з ОСОБА_10 
        ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис № 31.
       Згідно довідки №15.20-17/95 від 17.01.2020 року про відсутність заборгованості щодо стягнення аліментів, ОСОБА_3 дійсно сплачує аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4 , 2013 року народження, у твердій грошові сумі в розмірі 800, 00 грн. щомісячно, починаючи з 11.11.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Станом на 17.01.2020 року заборгованість по сплаті аліментів відсутня.
       Відповідно до довідки № 63 від 17.01.2020 року, виданої Кам`янка-Бузькою районною філією Львівського обласного центру зайнятості, ОСОБА_3 не зареєстрований в Кам`янка-Бузькій районній філії Львівського обласного центру зайнятості і допомоги з безробіття не одержує.
       З копії паспорта громадянина для виїзду за кордон вбачається, що протягом 2016 - 2019 років відповідач ОСОБА_3 часто перетинав кордон України та тривалий час перебував за межами України.
       Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 та змінюючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача в користь позивача на утримання неповнолітньої дитини з 800 грн до 1109 грн на місяць, районний суд вірно врахував розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
       Однак, суд першої інстанції не врахував того, що на даний час зросли видатки на утримання ОСОБА_4 , якій виповнилося 7 років, а доходи позивача є незначними та недостатніми для забезпечення дитині сторін нормального розвитку.
       Як вбачається з матеріалів справи, розмір доходу відповідача на час постановлення оскаржуваного рішення судом не було встановлено.
       Тому, враховуючи, що мати дитини не працює, перебуває у відпустці по догляду за  дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, враховуючи, що обов`язок по утриманню дитини законом покладено на обох батьків, а також вік дитини та її потреби, виходячи виключно з інтересів дитини, колегія суддів приходить до висновку, що розмір аліментів, які підлягають стягненню на утримання неповнолітньої дитини сторін слід змінити, та стягувати такі в розмірі 1500 грн щомісяця.
Відповідно до положень ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Отже, стороні, на користь якої прийняте рішення, для отримання відшкодування витрат на правову допомогу слід довести: факт і тривалість надання їй правової допомоги; факт надання допомоги адвокатом або іншим фахівцем у галузі права; факт оплати правової допомоги.
На підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу позивач Крутяк В.Т. надала ордер серія ЛВ №147010 на надання правової допомоги від 02.09.2019, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №624, договір про надання професійної правничої допомоги від 02.09.2019 між адвокатом Савчуком О.Л. та ОСОБА_1 , попередній розрахунок вартості виконуваної роботи і витраченого часу на правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, квитанцію до прибуткового касового ордеру №42 від 09.09.2019 у сумі 2000 грн.
Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано суду доказів виконання робіт щодо надання професійної правничої допомоги, зокрема, акту виконаних робіт, а також детального розрахунку вартості наданої правничої допомоги.
З наведених мотивів, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції підставно відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на її користь витрат на професійну правничу допомогу.
       Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для скасування рішення суду в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу колегія суддів не вбачає. 
Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
       Керуючись ч.5 ст. 268, ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
ПОСТАНОВИВ:
       Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволити частково.
       Рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 10 березня 2020 року змінити.
       Стягувати з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 15000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
       В решті рішення суду залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
       Повний текст постанови складено 20.08.2020 року.

Головуючий: Крайник Н.П. 

Судді:        Шеремета Н.О.

                                                                                 Ванівський О. М.