Головуючий у І інстанції Заставенко М.О.  	
Провадження №  22-ц/824/10311/2020	 	 	 	                                         Доповідач у 2 інстанції  Матвієнко Ю.О.	

ПОСТАНОВА
Іменем України 
 
  28 вересня 2020 року                                                                                                м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Матвієнко Ю.О., суддів Мельника Я.С., Поливач Л.Д., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,
 
ВСТАНОВИЛА:
 
     У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання їхньої спільної дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що донька ходить до школи, відвідує додаткові заняття, часто хворіє, має вади слуху, в зв`язку із чим позивач понесла додаткові витрати на її утримання на загальну суму 33 931,01 грн., половину з яких має сплатити батько дитини - відповідач ОСОБА_2 на підставі ст. 185 СК України.  
     Оскільки відповідач відмовляється від участі у додаткових витратах на утримання  дочки, позивач і звернулась до суду з позовом про стягнення з нього половини понесених нею витрат на утримання дитини, що дорівнює 16 965,50 грн. 
     Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25 червня 2020 року позов задоволено частково.
     Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 1 862,00 грн. 
     В решті позовних вимог відмовлено.
     Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. 
     Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилалась на те, що судом невірно розраховано розмір додаткових витрат та безпідставно відхилено наявні у справі письмові докази, які підтверджують обставини, на які вона посилалась як на підставу своїх вимог.
     У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від представника відповідача - адвоката Янчука А.А., останній просив рішення суду залишити без змін, а скаргу позивача - без задоволення, посилаючись на те, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
     Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
     Оскільки ціна позову у даній справі (16 965 грн. 50 коп.) менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
     Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
     Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів приходить до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.
     Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
     Судом першої інстанції встановлено, що сторони по справі мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).
     Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27.10.2017 року присуджено до стягнення з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини аліменти у розмірі 1 500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що вбачається із постанови Київського апеляційного суду від 12.08.2019 року (а.с.6-8).
     Також встановлено, що ОСОБА_1 зверталася до Дарницького районного суду м. Києва із позовною заявою про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, однак рішенням суду № 753/643/19 від 05.04.2019 року у задоволенні позову було відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду вказане рішення залишено без змін.
     Відповідно до ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Згідно з ч.2 цієї ж статті розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
     Виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
     Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача половину додаткових витрат, факт понесення яких позивачем підтверджений належними, допустимими та достовірними доказами, зокрема, витрати, пов`язані із придбанням спортивного одягу та інвентаря, на суму 900 грн. та витрати на обслуговування слухового апарату та придбання батарейок до нього на суму 2 824 грн., зважаючи на доведеність факту наявності у дочки сторін вад слуху та факту її занять художньою гімнастикою.
     При цьому, зважаючи на те, що належних доказів на підтвердження інших додаткових витрат, понесених позивачем на лікування дитини та на розвиток у неї здібностей, суду надано не було, обґрунтованим є висновок суду про відмову у задоволенні решти вимог позивача.
     Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції, невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин; ці доводи були предметом перевірки суду першої інстанції, який дав їм повну та всебічну оцінку у своєму рішенні, зазначивши про їхню недоведеність.     
     Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
     Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
     Оскільки рішення судом першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування згідно вимог ч. 1 ст. 375 ЦПК України відсутні.
     В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.   
     Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів
 
П О С Т А Н О В И В :
 
     Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
 
     Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 червня 2020 року - залишити без змін.
 
     Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
 
     Суддя-доповідач:
 
     Судді: