ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/14755/18                                                                            Суддя першої інстанції: Кузьменко В.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  29 липня 2020 року                                                                                        м. Київ
          
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
          судді-доповідача                        - Горяйнова  А.М.,
          суддів                                            - Файдюка В.В. та Черпіцької Л.Т.,  
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2020 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона Національної академії наук України до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2018 року Інститут електрозварювання ім. Є.О. Патона НАН України звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві (процесуальним правонаступником якого є Головне управління ДПС у м. Києві) від 17 липня 2018 року № 0440191212. 
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2020 року вказаний адміністративний позов було задоволено. 
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права. Скаржник вказує на те, що Інститут електрозварювання ім. Є.О. Патона НАН України порушив строк сплати самостійно визначеної суми земельного податку, що є підставою для застосування штрафних (фінансових) санкцій. 
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що суд першої інстанції належним чином встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права. 
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2020 року - без змін, виходячи із наступного.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З матеріалів справи вбачається, що Інститут електрозварювання ім. Є.О. Патона НАН України перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у м. Києві як платник земельного податку.
Позивач 22 січня 2018 року подав уточнюючу податкову декларацію з плати за землю за 2017 рік, яка зареєстрована за № 9296831374. Відповідно до вказаного уточнюючого розрахунку податкове зобов`язання із земельного податку становить 2455552 грн 21 коп. із розбивкою річної суми за місяцями: січень-листопада 2017 року - 222472 грн 49 коп., грудень 2017 року - 8354 грн 82 коп. 
Граничний термін сплати податкового зобов`язання, визначеного в уточнюючій податковій декларації з плати за землю від 22 січня 2018 року № 9296831374, за твердженням контролюючого органу, спливав 22 січня 2018 року. 
Інститут електрозварювання ім. Є.О. Патона НАН України сплатив податок за землю за 2017 рік у розмірі 214857 грн 89 коп. згідно з платіжним доручення від 25 січня 2018 року № 27. 
У подальшому 24 та 26 січня 2018 року позивач подав до контролюючого органу уточнюючі податкові декларації з плати за землю за 2017 рік, якими зменшив загальну суму податку та розмір місячної плати.
Головне управління ДФС у м. Києві провело камеральну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасної сплати суми (зобов`язання) по земельному податку Інститутом електрозварювання ім. Є.О. Патона НАН України, результати якої оформлені актом від 27 червня 2018 року № 4754/26-15-12-12-12/03150071. 
Згідно із зазначеним актом позивач порушив строки сплати земельного податку на 3 та 4 дні. Датою фактичної сплати податкового зобов`язання відповідач визнав 25 січня 2018 року - дату перерахування коштів згідно з платіжним дорученням від 25 січня 2018 року № 27 та 26 січня 2018 року - дату отримання  уточнюючої податкової декларації з плати за землю за 2017 рік від 26 січня 2018 року. 
На підставі акту камеральної перевірки від 27 червня 2018 року № 4754/26-15-12-12-12/03150071 контролюючий орган виніс податкове повідомлення-рішення від 17 липня 2018 року № 0440191212, яким нарахував штраф у розмірі 240293 грн 95 коп. 
Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, Інститут електрозварювання ім. Є.О. Патона НАН України звернувся до суду із адміністративним позовом про визнання його протиправним і скасування. 
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона НАН України, суд першої інстанції виходив з того, що подання уточнюючої декларації, що зменшує податкові зобов`язання, не є джерелом погашення податкового боргу платником податків, оскільки платник податків не погашає (не сплачує) податковий борг, а корегує податкові зобов`язання (грошові зобов`язання) в сторону зменшення, тобто, фактично, усуває помилку при визначення суми податкового зобов`язання. Оскільки відповідальність у вигляді штрафу застосовується до платника податку за порушення ним строку сплати сум податкових зобов`язань, що підлягають сплаті до бюджету, то у випадку зменшення платником суми податкового зобов`язання (грошового зобов`язання), задекларованої раніше, шляхом надання уточнюючого розрахунку, до платника податку не може бути застосовано відповідальність.
Також суд першої інстанції зазначив, що штрафна санкція, передбачена п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України, застосовується контролюючим органом вже на погашену суму податкового боргу, тоді як при поданні уточнюючої податкової декларації, якою зменшується податкове зобов`язання з певного податку, відсутній об`єкт застосування штрафної санкції.
Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи. 
У відповідності до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Згідно з розрахунком штрафних санкцій до податкового повідомлення-рішення від 17 липня 2018 року № 0440191212 загальна сума штрафу - 240293 грн 95 коп. складалася із сум: 
-          218808 грн 16 коп., що нарахована у зв`язку із порушенням строку сплати земельного податку на 4 дні (у якості факту сплати податкового зобов`язання контролюючий орган визнав уточнюючу податкову декларацію з плати за землю за 2017 рік від 26 січня 2018 року);
          -          21485 грн 79 коп., що нарахована у зв`язку із порушенням строку сплати земельного податку на 3 дні (у якості факту сплати податкового зобов`язання контролюючий орган визнав платіжне доручення від 25 січня 2018 року № 27).
Звертаючись до суду із адміністративним позовом, Інститут електрозварювання ім. Є.О. Патона НАН України просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17 липня 2018 року № 0440191212 у повному обсязі, проте навів доводи, які стосуються лише суми штрафу в розмірі 218808 грн 16 коп.
Перевіряючи правомірність дій контролюючого органу щодо нарахування штрафу в зазначеному розмірі, суд першої інстанції правильно виходив з того, що зменшення податкового зобов`язання шляхом подання уточненої податкової декларації з плати за землю за 2017 року не є сплатою податкового зобов`язання. 
Так, у відповідності до пп. 14.1.152 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України погашення податкового боргу - це зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.
Положеннями ст. 87 Податкового кодексу України передбачено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів. Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.
Натомість за змістом ст. 50 Податкового кодексу України подання уточненої податкової декларації є формою внесення змін до податкової звітності.
Згідно з абз. 1 п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.
Зазначені норми права у своїй сукупності вказують на те, що подання уточненої податкової декларації з плати за землю за 2017 рік хоча і призвело до зменшення суми раніше задекларованого податкового зобов`язання, проте не є способом погашення вказаного зобов`язання у розумінні Податкового кодексу України. Таке зменшення відбулося не внаслідок сплати податкового зобов`язання, а внаслідок уточнення показників податкової звітності. 
Як раніше зазначалося, положення п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України пов`язують можливість нарахування штрафу саме зі сплатою узгодженої суму грошового зобов`язання. 
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що звернення до контролюючого органу із уточненою податковою декларацією із земельного податку за 2017 рік не є підставою для нарахування Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона НАН України штрафу в розмірі 218808 грн 16 коп.
Разом з тим правомірність нарахування штрафу 21485 грн 79 коп. позивачем фактично не заперечується.
Водночас колегія суддів враховує, що згідно акту камеральної перевірки від 27 червня 2018 року № 4754/26-15-12-12-12/03150071 позивач порушив строк сплати узгодженого зобов`язання, що визначений п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України.
Вказана норма права передбачає, що податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Інститут електрозварювання ім. Є.О. Патона НАН України плату за землю за грудень 2017 року у розмірі 214857 грн 89 коп. вніс 25 січня 2018 року, що підтверджується платіжним дорученням від 25 січня 2018 року № 27 та не заперечується контролюючим органом. 
За таких обставин висновок контролюючого органу, викладений в акті камеральної перевірки від 27 червня 2018 року № 4754/26-15-12-12-12/03150071, про порушення тридцятиденного строку, обчисленого відповідно до п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України, є необґрунтованим.
Натомість з апеляційної скарги вбачається, що при визначенні строку внесення плати за землю відповідач, окрім п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України, керувався також абз. 2 п. 286.4 ст. 286 Податкового кодексу України, який передбачає, що у разі зміни протягом року об`єкта та/або бази оподаткування платник плати за землю подає податкову декларацію протягом 20 календарних днів місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися такі зміни.
Разом з тим об`єкт та база оподаткування земельним податком в Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона НАН України залишалися незмінними. 
Відповідно до пп. 270.1.1 п. 270.1 ст. 270 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.
Згідно з пп. 271.1.1 п. 271.1 ст. 271 Податкового кодексу України базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.
Дослідивши уточнюючі податкові декларації з плати за землю від 22, 24 та 26 січня 2018 року, колегія суддів встановила, що у них міститься однаковий перелік земельних ділянок і їх площа залишалася незмінною. 
Також до матеріалів справи приєднані копії довідок про розмір нормативної грошової оцінки № Ю-29001/2017, № Ю-29334/2017, № Ю-29003/2017, № Ю-29431/2017, № Ю-29002/2017, № Ю-29335/2017, № Ю-29004/2017, № Ю-29437/2017, які підтверджуються що база оподатковування земельним податком не змінювалася. 
Відтак звернення 22 січня 2018 року до контролюючого органу із уточненою податковою декларацією з плати за землю за 2017 року не було зумовлене зміною об`єкта чи бази оподаткування земельним податком, у зв`язку з чим подання такої декларації не змінювало граничну дату сплати податкового зобов`язання із земельного податку. 
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що плата за землю за грудень 2017 року була внесена позивачем у строк, встановлений п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України, а підстави для нарахування штрафу в розмірі 21485 грн 79 коп. - відсутні. 
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне рішення про задоволення адміністративного позову Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона НАН України та визнання протиправним і скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. 
Доводи апеляційної скарги Головного управління ДПС у м. Києві не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 28 лютого 2020 року та не можуть бути підставою для його скасування. 
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2020 року - без змін.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -       
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач                                                                      А.М. Горяйнов                                                                 

Судді                                                                                            В.В. Файдюк    

                                                                                                    Л.Т. Черпіцька