У Х В А Л А  
22 липня 2020 року
м. Київ
справа № 219/5522/17
провадження № 61-7188ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Калараша А. А. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М., Штелик С. П., розглянувши питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 , подану в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 09 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 березня 2020 року у справі за позовом Ворзельської селищної ради Київської області до ОСОБА_2 про визнання укладеним договору пайової участі,
ВСТАНОВИВ:
У січня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання укладеним договору пайової участі та просив визнати укладеним договір про пайову участь замовника об`єкту будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури селища Ворзель між Ворзельською селищною радою Київської області та ОСОБА_2 у відповідній редакції.
Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 09 грудня 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 11 березня 2020 року, позовні вимоги задоволено. Визнано укладеним договір про пайову участь замовника об`єкта будівництва.
17 квітня 2020 року представник ОСОБА_1 , діючий в інтересах ОСОБА_2 , засобами поштового зв`язку, направив на адресу Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 09 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 березня 2020 року, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Ухвалою Верховного Суду від 27 квітня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк на усунення недоліків, а саме: для сплати судового збору.
У червні 2020 року до суду скаржником надано матеріали, якими усунуто недоліки касаційної скарги. 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року
№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження
в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. Зокрема, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1)     якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2)     якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3)     якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4)     якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до абзацу першого пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Як на підставу касаційного оскарження, ОСОБА_2 посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України та зазначає, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували правові висновки Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме: не врахували правові висновки Верховного Суду, викладених в постановах від 23 жовтня 2019 року у справі №344/16649/16-ц та від 27 березня 2019 року у справі №904/379/18 щодо застосування судом апеляційної інстанції статті 261 ЦК України (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
За таких підстав касаційна скарга  ОСОБА_2  подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, та подана в строк, передбачений статтею 392 ЦПК України.
Скаржником сплачений судовий збір у розмірі 3200,00 грн судового збору та кошти зараховані до спеціалізованого фонду Державного бюджету України.
Відповідно до частини п`ятої статті 394 ЦПК України, якщо суд дійде висновку, що подана касаційна скарга є обґрунтованою, він відкриває провадження, про що постановляє відповідну ухвалу.
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
Крім того, скаржником заявлено клопотання про зупинення дії постанови Київського апеляційного суду від 11 березня 2020 року, в обґрунтування якого останній посилається на те, що оскаржувані судові рішення набрали законної сили, а відтак у позивача є підстави для подальшого стягнення з відповідача суми пайової участі, розмір якої зазначено у одговорі пайової участі, на підставі чого просить зупинити дію оскаржуваної постанови до закінчення касаційного перегляду у справі.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Тлумачення частини восьмої статті 394 ЦПК України свідчить, що клопотання про зупинення виконання чи дії судового рішення має містити обґрунтування необхідності такого зупинення. 
Вивчивши дане клопотання, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, оскільки доводи скаржника зводяться до формального небажання виконувати судове рішення, що не є безумовною підставою для зупинення дії постанови Київського апеляційного суду від 11 березня 2020 року.
Керуючись статтями 394, 395 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 , подану в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 09 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 березня 2020 року.
Витребувати з Ірпінського міського суду Київської області матеріали цивільної справи №219/5522/17 за позовом Ворзельської селищної ради Київської області до ОСОБА_2 про визнання укладеним договору пайової участі.
Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зупинення дії постанови Київського апеляційного суду від 11 березня 2020 року до закінчення касаційного перегляду у справі.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, що не перевищує п`ятнадцяти днів з моменту отримання ухвали суду.  
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                             А. А. Калараш
В. М. Сімоненко
С. П. Штелик