ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

08 вересня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/489/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,     
за участю секретаря судового засідання Іотової А.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2020 року (головуючий суддя І інстанції - Татаринов Д.В., повний текст рішення складено 17.04.2020 року) в адміністративній справі №280/489/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправної та скасування вимоги,- 

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області, в якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 18.06.2019 року №Ф-25093-49 в розмірі 12582,90 грн. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вимога про сплату боргу (недоїмки) є протиправною у зв`язку з тим, що він, починаючи з 2012 року по 2018 роки діяльність, як самозайнята особа не здійснював, а здійснює як найманий працівник. 29 грудня 2017 року звільнений з посади та у період з 01 січня 2018 року по 01 січня 2019 року не перебував у трудових відносинах, а отже не підпадає під критерії самозайнятої особи, що здійснює належну професійну діяльність, а отже йому не повинно було нараховано до сплати єдиний соціальний внесок за ознакою самозайнятої особи.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-25093-49 від 18 червня 2019 року в розмірі 12582,90 грн.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вищезазначене рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що   ОСОБА_1  зареєстровано як фізичну особу, яка займається незалежною професійною діяльністю (адвокатська діяльність) та взято на облік ГУ ДПС у Запорізькій області, Олександрівське управління у м. Запоріжжі, 20 березня 2012 року. Таким чином, в період з 20 березня 2012 року платник обліковується, як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю. Вказує, що з 01 січня 2018 року фізичні особи-підприємці, які застосовують загальну систему оподаткування, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а також члени фермерських господарств зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок. Вважає, що нарахування в інтегрованій картці платника податків єдиного внеску фізичній особі, що провадить незалежну професійну діяльність  ОСОБА_1 проведені відповідно до вимог чинного законодавства.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, підставою для формування спірної вимоги став висновок податкового органу про те, що ОСОБА_1 20 березня 2012 року взято на облік у Головне управління ДПС у Запорізькій області, як особу, яка провадить незалежну професійну діяльність, а саме адвокатську діяльність.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що в період, за який нараховано внесок від здійснення незалежної професійної діяльності, позивач не займався останньою. Відповідачем не надано доказів, які б спростовували цей факт. Більше того, відсутні докази взяття на облік позивача, як особу яка має намір провадити незалежну професійну діяльність, не надано доказу реєстрації ОСОБА_1 , як особи що провадить незалежну професійну діяльність, як підставу нарахування ЄСВ - довідку №34-ОПП. В цей же час, з матеріалів справи встановлено, що позивач з 02.01.2019 року по 21.10.2019 року працював в Концерні «Віськторгсервіс», а тому є застрахованою особою, і єдиний внесок за неї в період, за який винесена оскаржувана вимога (перший квартал 2019 року), нараховував та сплачував роботодавець. Таким чином, відповідачем протиправно сформовано вимогу від 18.06.2019 року №Ф-25093-49.
Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до пп.14.1.226 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) самозайнята особа - це платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.
Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Статтею 13 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.
Як визначено у пунктах 4, 5 частини 1 статті 4 Закону України №2464-VІ платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.
Таким чином, до платників єдиного внеску законодавцем віднесено осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, в тому числі адвокатську, та отримують дохід від цієї діяльності.
Згідно з пунктами 63.1, 63.2 статті 63 ПК України облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків. Взяття на облік у контролюючих органах юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, а також самозайнятих осіб здійснюється незалежно від наявності обов`язку щодо сплати того або іншого податку та збору.
Пунктом 63.5 статті 63 ПК України визначено, що всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.
Фізичні особи - підприємці та особи, які мають намір провадити незалежну професійну діяльність, підлягають взяттю на облік як самозайняті особи у контролюючих органах згідно з цим Кодексом.
Відповідно до п. 65.2 ст. 65 ПК України облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр) записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.
При цьому, згідно з п 65.3 ст. 65 ПК України для взяття на облік фізичної особи, яка має право провадити незалежну професійну діяльність, така особа повинна подати заяву та документи особисто або через уповноважену особу до контролюючого органу за місцем постійного проживання.
Відповідно до п.п. 178.1, 178.2 ст. 178 ПК України особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов`язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із ст. 65 цього Кодексу.
Отже, Податковий кодекс України передбачає обов`язок самозайнятих осіб стати на облік у контролюючому органі у разі здійснення підприємницької діяльності або здійснення незалежної професійної діяльності.
З матеріалів справи вбачається, ОСОБА_1 не значиться як фізична особа-підприємець, відомості у реєстрі про позивача - відсутні, запасів не знайдено.
Між тим, взяття на облік за основним місцем обліку платників податків - юридичних осіб та відокремлених підрозділів юридичних осіб, для яких законом установлені особливості їх державної реєстрації та які не включаються до ЄДР, а також фізичних осіб, які мають намір провадити незалежну професійну діяльність, здійснюється на підставі поданої до контролюючого органу відповідної заяви.
Після взяття на облік таким платникам податків надсилається (видається) довідка про взяття на облік (пункт 64.2 статті 64 та пункт 65.3 статті 65 ПК України).
Форма довідки про взяття на облік платника податків, відомості щодо якого не підлягають включенню до ЄДР, за формою № 34-ОПП затверджена Порядком обліку платників податків і зборів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 09 грудня 2011 року № 1588 (у редакції наказу Мінфіну від 22 квітня 2014 року № 462) (далі - Порядок).
Така довідка надсилається платнику податків наступного робочого дня з дня взяття на облік. За згодою платника податків не пізніше наступного робочого дня після взяття його на облік така довідка може бути видана платнику податків чи уповноваженій особі платника податків у контролюючому органі.
Таким чином, взяття на облік особи яка має намір провадити незалежну професійну діяльність, здійснюється на підставі поданої до контролюючого органу відповідної заяви, а податковий орган в свою чергу реєструє таку особу та видає довідку за формою № 34-ОПП.
Проте, податковим органом не надано доказів взяття на облік позивача, як особу яка має намір провадити незалежну професійну діяльність, як і не надано доказів реєстрації ОСОБА_1 , як особи яка провадить незалежну професійну діяльність, як підставу нарахування ЄСВ - довідку №34-ОПП. В реєстрі страхувальників позивач обліковується з ознакою «платник не подав заяви для взяття на облік».
Між тим, правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначається Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон України № 2464-VI).
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.4 Закону України № 2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Пунктом 2 частини1 статті 7 Закону України № 2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.
Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами суду першої інстанції, що відсутність доказів які б свідчили, що позивач є особою, яка провадить незалежну професійну діяльність, у сукупності з відсутністю його у реєстрі страхувальників та подачі до податкового органу відповідної заяви для взяття на облік, виключає можливість нарахування відповідачем, заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску за період І-ІІІ квартали 2018 року.
Щодо нарахування заборгованості позивачу зі сплати єдиного соціального внеску за період І квартал 2019 року, необхідно зазначити наступне.
Відповідно трудової книжки позивача серії АВ №303048 від 19 березня 2003 року, копія якої наявна в матеріалах справи вбачається, що у період з 02 січня 2019 року по 21 жовтня 2019 року був найманим працівником у Концерні «Віськторгсервіс».
З 22 жовтня 2019 року прийнятий на роботу на вакантну посаду начальника відділу капітального будівництва (заступника головного інженера) управління (наказ №65 від 21 жовтня 2019 року).
Враховуючи, що єдиною метою збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством саме прав фізичних осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, то в розумінні Закону № 2464-VI позивач є застрахованою особою, і єдиний внесок за неї в період, за який винесена оскаржувана вимога (перший квартал 2019 року), нараховував та сплачував роботодавець.
Відтак, з огляду на встановлені обставини справи та приписи чинного законодавства, податковим органом протиправно нараховано єдиний внесок як фізичній особі, що провадить незалежну професійну діяльність за 4 квартали 2018 року та І квартал 2019 року, що свідчить про безпідставність спірної вимоги та необхідності її скасування.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2020 року в адміністративній справі №280/489/20 - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає за виключенням підстав, передбачених  п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Постанова в повному обсязі складена 08.09.2020 року.

Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай