П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

Справа №  240/6318/20 
Головуючий у 1-й інстанції:  Майстренко Н.М. 
Суддя-доповідач:  Матохнюк Д.Б. 

05 серпня 2020 року                                                                                
                                                                                                    м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Матохнюка Д.Б. 
суддів:  Шидловського В.Б.  Франовської К.С. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 18 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, 

В С Т А Н О В И В :
у квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області в якому просив:
-визнати дії державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби м. Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, протиправними;
- зобов`язати державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби м. Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області прийняти виконавчий лист до виконання і виконати рішення суду;
- здійснити судовий контроль за виконанням даного рішення відповідно до вимог статті 382 КАС України, встановивши дату про надання звіту про виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту накласти штраф на керівника Головного управління ПФУ в Житомирській області у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 18 травня 2018 року позовну заяву повернуто особі, яка її подала.
Не погоджуючись з судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення норм процесуального права, просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Так, апелянт вважає, що він виконав вимоги ухвали про залишення позову без руху, а тому у суду не було підстав для його повернення.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю –доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з наступних підстав.
Так, ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2020 року позовну заяву залишено без руху, а позивачу надано строк - 5 днів з дня закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) для виправлення недоліків позовної заяви, а саме:
-уточнити позовні вимоги відповідно до ст. 5 КАС України та Закону України «Про виконавче провадження» (у кількості відповідно до кількості учасників справи);
- подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з доказами поважності причин його пропуску або доказів дотримання строку звернення до суду.
Так, 12 травня 2020 року позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду та заяву про уточнення позовних вимог відповідно до ст. 5 КАС України та Закону України «Про виконавче провадження».
Проте, ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 18 травня 2020 року позовну заяву повернено особі, яка її подала у зв`язку із не усуненням недоліків, а саме:
- позивач у заяві про уточнення позовних вимог відповідно до ст. 5 КАС України та Закону України "Про виконавче провадження" лише просить поновити строк звернення до суду. Однак, позивачем відповідно до приписів ст. 5 КАС України та Закону України "Про виконавче провадження" не сформульовані позовні вимоги, тобто не конкретизовано, які саме дії відповідача слід визнати протиправними, які зобов`язати вчинити та як ці дії узгоджуються з вимогами Закону України "Про виконавче провадження";
- позивачем до матеріалів позовної заяви додано лист головного державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби м. Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 23.07.2019 №53767 про направлення ОСОБА_2 постанови про закінчення виконавчого провадження від 23.07.2019, проте до суду за захистом своїх прав позивач звернувся лише 21.04.2020. Позивачем жодним чином не прокоментовано обставини щодо отримання або неотримання ним листа від 23.07.2019. Відтак, надані позивачем документи та висловлені аргументи не підтверджують того факту, що він не мав можливості звернутися до суду за захистом своїх прав у межах встановленого процесуального кодексом строку.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Так, ч. 5 ст. 160 КАС України містить вимоги до позовної заяви, а стаття 161 передбачає документи, що додаються до позовної заяви.
Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня подання позовної заяви, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Згідно з ч. 2 ст. 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Матеріали справи свідчать, що на адресу Житомирського окружного адміністративного суду позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду та заяву про уточнення позовних вимог відповідно до ст. 5 КАС України та Закону України «Про виконавче провадження».
При цьому, у випадку, якщо під час вирішення питання про відкриття провадження буде встановлено, що зазначене позивачем обгрунтування позовних вимог є незрозумілим, суд першої інстанції не позбавлений можливості уточнити їх під час проведення попереднього судового засідання, а тому вказані в ухвалі від 27 квітня 2020 року недоліки щодо уточнення позовних вимог (які саме дії відповідача слід визнати протиправними, які зобов`язати вчинити та як ці дії) не можуть бути підствою для залишення позовної заяви без руху.
Крім того, позивачем зазначено про те, що постанову про завершення виконавчого провадження, направлену державним виконавцем 23.07.2019 року він не отримував.
При цьому, 25.02.2020 року позивачем подано звернення на адресу відповідача про отримання інформації щодо виконавчого провадження №57536529 з виконання виконавчого листа №806/1228/18 від 26.09.2018 року, однак відповідь ним не отримана. 
За таких обставин, 14.04.2020 року позивачем було подано скаргу за результатами розгляду якої 17.04.2020 року отримав відповідь, з якої дізнався про винесення відповідачем постанови про завершення виконавчого провадження.
Проте, судом першої інстанції не надано оцінку вказаним позивачем обставинам у підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду.
Таким чином, посилання суду першої інстанції на те, що позивачем жодним чином не прокоментовано обставини щодо отримання або неотримання ним листа від 23.07.2019 спростовується вищенаведеним. Крім того, у матералах справи відсутні письмові докази, які б свідчили про отримання позивачем надісланого відповідачем листа від 23.07.2019 року.
Наведене, на переконання судової колегії свідчить про обґрунтованість твердження апелянта про передчасність висновків суду першої інстанції про необхідність повернення позовної заяви.
Крім того, Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для Суду природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.
Зі змісту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод прямо випливає, що доступність правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд. У рішенні по справі «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року Європейський суд з прав людини дійшов до висновку, що сама конструкція ст. 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч. 1 ст. 6 Конвенції містить у собі й невід`ємне право особи на доступ до суду.
Отже, системний аналіз положень Конвенції, практики Європейського суду з прав людини та національного законодавства свідчить, що постановлена передчасно оскаржувана ухвала зумовила утворення перешкод особі у доступі до правосуддя, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, порушив норми процесуального права, що є підставою для скасування такого рішення.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 18 травня 2020 року, - скасувати, матеріали адміністративного позову направити до суду першої інстанції для  продовження розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з моменту підписання суддями та оскарженню не підлягає.          

Головуючий	 	 	Матохнюк Д.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Шидловський В.Б.    Франовська К.С.