Головуючий І інстанції: Струков О.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2020 р. 	Справа № 554/8244/17	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Бершова Г.Є.,
Суддів: Ральченка І.М. ,  Катунова В.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтава від 03.01.2020 по справі № 554/8244/17
за позовом            ОСОБА_1  
до           Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області                  
про визнання рішень протиправними, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
06 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Октябрського районного суду м. Полтава з заявою в порядку ст. 383 КАС України, у якій просив суд поновити йому строк на звернення з заявою про визнання протиправними дій та бездіяльності відповідача щодо виконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 14 листопада 2017 року, визнати протиправним дії відповідача щодо невиконання вказаного рішення суду в частині перерахунку йому, щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без включення матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, відповідно до наданих ним довідок, зобов`язати відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді, призначеного йому, після виходу у відставку, з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, і зобов`язати відповідача належним чином виконувати рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 14 листопада 2017 року.
В обгрунтування заяви посилається на те, що відповідач після проведення перерахунку грошового забезпечення відповідно до вимог ч. 4 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» припинив виконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 14 листопада 2017 року щодо необхідності проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, яке він отримує як суддя у відставці, з включенням матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки.
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтава від 03 січня 2020 року заяву ОСОБА_1 задоволено.
Поновлено ОСОБА_1 строк на звернення з заявою про визнання протиправними дій та бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо виконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 14 листопада 2017 року.
Встановлно в діях Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області порушення, яке виявилося у неналежному невиконанні постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 14 листопада 2017 року у справі № 554/8244/17 в частині перерахунку ОСОБА_1 , щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без включення матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, згідно довідки апеляційного суду Полтавської області № 06-12/469/99/2018 від 18 грудня 2018 року та довідки апеляційного суду Полтавської області №01-46/17/2019 від 10 січня 2019 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області усунути порушення, яке виявилося у неналежному виконанні постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 14 листопада 2017 року, шляхом проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді, призначеного ОСОБА_1 після виходу у відставку, з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, відповідно до постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 14 листопада 2017 року у справі № 554/8244/17, на підставі довідки апеляційного суду Полтавської області № 06-12/469/99/2018 від 18 грудня 2018 року та довідки апеляційного суду Полтавської області №01-46/17/2019 від 10 січня 2019 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області усунути порушення, яке виявилося у неналежному виконанні постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 14 листопада 2017 року, шляхом проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді, призначеного ОСОБА_1 , після виходу у відставку, у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області усунути вказані порушення у місячний строк та в цей же термін надати суду відповідь про вжиті заходи.
Відповідач не погодився із таким рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить прийняти постанову, якою скасувати оскаржувану ухвалу та відмовити в задоволенні заяви позивача.
ОСОБА_1 , подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 14 листопада 2017 року, яка залишена без змін рішенням Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2018 року, задоволено заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги до Полтавського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, які стосувалися порушеного права на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, яке він отримує як суддя у відставці, з включенням матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки згідно довідки Апеляційного суду Полтавської області №06-29/322/9/2017 від 15 серпня 2017 року.
Вказаною постановою суду визнано протиправним рішення №441 від 28 серпня 2017 року Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (Подільського району) про відмову у перерахунку ОСОБА_1 щомісячного грошового довічного утримання судді у відставці з включенням матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки на підставі зазначеної вище довідки Апеляційного суду Полтавської області та зобов`язано Полтавське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, починаючи з 15 серпня 2017 року.
Постанова набрала законної сили після її перегляду Харківським апеляційним адміністративним судом (постанова в справі № 554/8244/17) від 10 січня 2018 року), та підлягає виконанню.
Судове рішення своєчасно було звернуто до примусового виконання. Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Полтавської області Лукмаслом М.М. 14 березня 2018 року відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа, виданого 12 березня 2018 року.
За виконавчим документом, виданим на підставі постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 14 листопада 2017 року, на виконання цього рішення суду відповідачем проводилися нарахування та виплата ОСОБА_1 пенсійного забезпечення, до складових якого була включена і матеріальна допомога, включно до грудня 2018 року.
18 грудня 2018 року та 11 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявами про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці внаслідок зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, у відповідності до ч. 4 ст. 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».
Для проведення перерахунку щомісячного грошового утримання заявником були надані довідка апеляційного суду Полтавської області № 06-12/469/99/2018 від 18 грудня 2018 року та довідка апеляційного суду Полтавської області №01-46/17/2019 від 10 січня 2019 року, у яких однією із складових були вказані розмір матеріальної допомоги у відповідності до змінних розмірів посадового окладу.
Рішенням Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 08 лютого 2019 року та рішенням від 19 березня 2019 року ОСОБА_1 зроблено перерахунок грошового утримання, але зі складових, які бралися до уваги, відповідачем була виключена матеріальна допомога на оздоровлення.
Вказане підтверджується результатами розгляду звернення заявника від 02 квітня 2019 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, з відповіді відповідача від 15.04.2019 року слідує, що ним проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 01 січня 2019 року згідно довідки апеляційного суду Полтавської області № 06-12/469/99/2018 від 18 грудня 2018 року. Сума щомісячного довічного грошового утримання становить 37326,03 грн., де: 36951,78 грн. – розмір щомісячного довічного грошового утримання (45063,15 грн. х 82%) – 374,25 гривень – підвищення військовослужбовцям, які виконували інтернаціональний обов`язок (25% від 1497).
Також здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 01 лютого 2019 року на підставі довідки Апеляційного суду Полтавської області №01-46/17/2019 від 10 січня 2019 року. Розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 40661,14 грн., де: 40286,89 грн. – розмір щомісячного довічного грошового утримання (49130,35 грн. х 82%) – 374,25 грн. – підвищення військовослужбовців, які виконували інтернаціональний обов`язок (25% від 1497).
Вказане і стало підставою для звернення позивача до суду з відповідною заявою.
Задовольняючи заяву позивача, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неналежного виконання відповідачем постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 14 листопада 2017 року, права заявника ОСОБА_1 були порушенні та підлягають відновленню, а тому заява підлягає задоволенню в повному обсязі.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Постанова Октябрського районного суду м. Полтави від 14 листопада 2017 року не скасована і є чинною, а тому підлягає до виконання.
Висновки Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області у наданій заявнику відповіді з приводу того, що постанова Октябрського районного суду м. Полтави від 14 листопада 2017 року не містить зобов`язання в подальшому проводити перерахунок щомісячного грошового утримання з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, не відповідають дійсним обставинам, оскільки даним рішенням встановлено неправомірність дій щодо порядку (складових) нарахування грошового забезпечення, висновки якого мають безумовно враховуватися при проведенні перерахунку.
Щодо питання поважності причин пропуску ОСОБА_1 строку на звернення з цією скаргою, колегія суддів зазначає наступне.
13 серпня 2019 року заявник звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Полтавського об`єднаного управління пенсійного фонду України Полтавської області, з участю третьої особи: Головне управління пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними дій щодо невиконання постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 14 листопада 2017 року у справі №554/8244/17 в частині перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без включення матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, згідно довідки апеляційного суду Полтавської області №06-12/469/99/2018 від 18 грудня 2018 року та №01-46/117/2019 від 10 січня 2019 року, а також зобов`язання здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді, після виходу у відставку з включенням матеріальної допомоги на оздоровлення відповідно до постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 14 листопада 2017 року в цій справі.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у відкритті провадження за цим позовом з тих підстав, що порушені у ньому питання стосуються виконання рішення суду, яке набрало чинності, і мають бути вирішені відповідно до вимог ст. 383 КАС України.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року подана ОСОБА_1 апеляційна скарга на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2019 року залишена без задоволення, а ухвала суду – без змін.
Копія постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року отримана ним 28 жовтня 2019 року.
Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).
У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі "Пономарьов проти України" (Заява N 3236/03).
Доводи заявника щодо поважності причин пропуску ним строку на звернення з даною скаргою є обґрунтованими та знаходять своє підтвердження в матеріалах справи.
Колегія суддів зазначає, що для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (див. рішення Європейського суду з прав людини від 4 грудня 1995 року «Беллет проти Франції»).
При таких обставинах, внаслідок неналежного виконання відповідачем постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 14 листопада 2017 року, права заявника ОСОБА_1 були порушені та підлягають відновленню.
В цьому контексті необхідно зазначити, що за заявником ОСОБА_1 визнається право на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.
Також, Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справі «Буланов та Купчик проти України» від 09.12.2010 року, яке набуло статусу остаточного 09.03.2011 року ще раз вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Суду включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутій проти Хорватії» (Kutit v Croatia), № 48778/99, пункт 25, ЕCHR 2002-II). Крім того, Європейський суд з прав людини в своїй практиці, а саме: рішення від 13 травня 1980 року в справі «Артіко проти Італії» (п. 35), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32), визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.
Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.  
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.
Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтава від 03.01.2020 по справі № 554/8244/17  залишити без змін  . 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		Г.Є. Бершов 	
Судді	   	І.М. Ральченко    В.В. Катунов