ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року 
м. Київ
справа № 824/1013/15-а
адміністративне провадження № К/9901/7526/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Стародуба О.П., 
суддів - Єзерова А.А., Кравчука В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 24.11.2015р. (суддя - Спіжавка Г.Г.) та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 02.03.2016р. (судді - Загороднюк А.Г., Драчук Т.О., Полотнянко Ю.П.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області,  треті особи - Заліщицька районна державна адміністрація, Нірківська сільська рада Заліщицького району Тернопільського району про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в :
У травні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила:
визнати протиправними дії відповідача, які полягають у відмові та ухиленні від видачі наказу про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення їй у власність земельної ділянки площею 0,25 га, розташованої поза межами населеного пункту села Нирків (землі запасу Нирківської сільської ради), урочище Червоне, 1, на якій знаходиться належний їй на праві власності будинок АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку;
зобов`язати відповідача видати наказ, яким надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення їй у власність земельної ділянки площею 0,25 га, розташованої поза межами населеного пункту села Нирків (землі запасу Нирківської сільської ради, урочище Червоне, 1, на якій знаходиться належний їй на праві власності будинок АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку.
В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що відповідач, до компетенції якого чинним законодавством віднесено повноваження щодо розпорядження землями державної та комунальної власності, ухиляється від надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки. Вважає відмову відповідача в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення їй у власність земельної ділянки, площею 0,25 га, розташованої поза межами населеного пункту села Нирків протиправною, а вимогу про необхідність вирішення цього питання в судовому порядку необґрунтованою, оскільки частиною 4 статті 122 Земельного кодексу України прямо визначено можливість та наявність у відповідача повноважень для вирішення вказаного питання шляхом видачі відповідного наказу про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення їй у власність земельної ділянки.
Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 24.11.2015р., яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 02.03.2016р., позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Держземагенства в Тернопільській області, які полягають у відмові та ухиленні від видачі наказу про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність позивачу земельної ділянки, площею до 0,25 га, розташованої поза межами населеного пункту села Нирків (землі запасу Нирківської сільської ради), урочище Червоне, 1, на якій знаходиться належний їй на праві власності будинок АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку.
Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру в Тернопільській області повторно розглянути заяву позивача про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, площею до 0,25 га, розташованої поза межами населеного пункту села Нирків (землі запасу Нирківської сільської ради), урочище Червоне, 1, на якій знаходиться належний їй на праві власності будинок АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
З ухваленими у справі рішеннями не погодився відповідач, звернувся до суду з касаційною скаргою, в   якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просив їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.
В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що суди першої та апеляційної інстанцій прийшли до хибного висновку про те, що до повноважень Головного управління Держгеокадастру віднесено розпорядження землями житлової та громадської забудови, що суперечить частині 4 статті 122 Земельного кодексу України, відповідно до якої Головне управління є розпорядником виключно земель сільськогосподарського призначення державної форми власності.
Крім того, посилається на те, що земельна ділянка, яку бажає отримати у власність позивач, перебуває за межами населеного пункту, а у відповідності до чинного законодавства реалізація позивачем прав на спірну земельну ділянку без зміни її цільового призначення можлива лише за умови включення останньої у межі населеного пункту.
У відзиві на касаційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а судові рішення - без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, в ході розгляду справи по суті судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 13.06.2007р. позивач набула право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . (том І а.с. 13)
Попередньому власнику цього будинку рішенням Нирківської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області 2 сесії 5 скликання від 13.07.2006р. №35 надано дозвіл на збір матеріалів попереднього погодження місця розташування земельної ділянки, площею 0,25 га щодо надання її у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд в урочищі «Червоне». (том І а.с. 16)
Судами встановлено, що право на приватизацію вказаної земельної ділянки попередній власник будинку не використав.
Рішенням Нирківської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області 18 сесії 5 скликання від 29.01.2009 р. №225 позивачу надано згоду на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлових будівель та господарських споруд за рахунок земель запасу Нирківської сільської ради. (том І а.с. 17)
Як вбачається з довідок №867 та №868, виданих виконкомом Нирківської сільської ради у листопаді 2009 року, земельна ділянка розміром 0,25 га, на якій знаходиться житловий будинок, що належить позивачу, знаходиться на землях запасу (кам`янисті землі) Нирківської сільської ради. При цьому вказано, що такий житловий будинок буде віднесено в межі населеного пункту. (том І а.с. 102)
З іншої довідки виконкому Нирківської сільської ради, виданої вже у 2016 році, вбачається, що зазначена вище земельна ділянка позивача знаходиться за межами населеного пункту с. Нирків і на даний час належить до земель запасу Нирківської сільської ради до категорії сільськогосподарських земель (пасовища). (том І а.с. 103)
Позивачем отримано відповідні позитивні висновки щодо погодження місцерозташування земельної ділянки від відповідних органів державної влади: (том І а.с. 19 - 26)
-висновок про погодження місця розташування земельної ділянки від 28.07.2010р. №12/15/02, виданий Управлінням Держкомзему у Заліщицькому районі;
-висновок до матеріалів вибору місця розташування земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території Нирківської сільської ради Заліщицького району від 21.10.2009р. №935, виданий Тернопільською обласною комунальною інспекцією охорони пам`яток історії та культури;
-висновок щодо вибору (відведення) земельної ділянки під забудову №44 від 08.09.2009р., виданого Заліщицькою районною санепідемстанцією;
-висновок про попереднє погодження місця розташування земельної ділянки від 20.05.2010р. №П.2691, виданого відділом містобудування, архітектури та індустрії будівельних матеріалів;
-висновок про погодження затвердження матеріалів вибору місця розташування земельної ділянки та погодження надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачу для будівництва і обслуговування житлових будівель та господарських споруд на території Нирківської сільської ради від 12.03.2010р. №1-442/2-21, виданого Заліщицькою районною державною адміністрацією Тернопільської області;
-висновок від 04.02.2010р. №2-2/2/22 про погодження матеріалів щодо місця розташування земельної ділянки, виданий Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища у Тернопільській області;
23.08.2010р. позивач звернулась до Заліщицької районної державної адміністрації Тернопільської області із заявою, в якій просила передати їй у приватну власність земельну ділянку площею 0,30 га, яка розташована за межами села Нирків в Урочищі Червоне Заліщицького району Тернопільської області. (том І а.с. 113)
Заліщицька районна державна адміністрація Тернопільської області в листі від 23.09.2010р. повідомила позивача про те, що надання земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд не належить до компетенції районної державної адміністрації. (том І а.с. 112)
В свою чергу судами встановлено, що у період оформлення позивачем документів, пов`язаних з розробленням проекту землеустрою щодо відведення їй у власність земельної ділянки, проведено упорядкування меж села Нирків Заліщицького району Тернопільської області, внаслідок чого, земельна ділянка, проект землеустрою якої позивач замовляла на належний їй на праві власності житловий будинок, опинилася поза межами населеного пункту села Нирків.
30.09.2014р. позивач повторно звернулась до Заліщицької районної державної адміністрації Тернопільської області із заявою про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,25 га у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: урочище Червоне, 1 Заліщицький район Тернопільська область. (том І а.с. 118)
Листом від 21.04.2015р. Заліщицька районна державна адміністрація повідомила позивача про те, що таких повноважень, як надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, на якій знаходиться її житловий будинок, у райдержадміністрації немає, оскільки законодавством не передбачений механізм впливу чи рекомендацій райдержадміністрації відносно ГУ Держземагенства в Тернопільській області при прийнятті їх наказів. (том І а.с. 29)
Позивач звернулась із відповідною вимогою до ГУ Держземагенства у Тернопільській області.
Головне управління Держземагенства у Тернопільській області в листі від 30.10.2014р. відмовило позивачу в задоволенні клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, враховуючи, що документи подані нею з порушенням вимог статей 118, 122 Земельного кодексу України. (том І а.с. 117)
При цьому відповідач, посилаючись на ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України зазначив, що ГУ Держземагенства в Тернопільській області передає відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування для всіх потреб в межах області, в той час земельні ділянки в межах населених пунктів для будівництва та обслуговування житлового будинку надаються за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування згідно ст.ст. 38, 40 цього Кодексу. (том І а.с. 117)
22.01.2015р. позивач повторно звернулась до ГУ Держземагенства у Тернопільській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,25 га, розташованої поза межами населеного пункту села Нирків (землі запасу Нирківської сільської ради) в урочищі Червоне, 1, на якій знаходиться належний їй на праві власності будинок для індивідуального дачного будівництва. (том І а.с. 129)
Листом від 27.04.2015р. ГУ Держземагенства у Тернопільській області повідомило позивача про те, що за даними статистичної звітності із кількісного обліку земель, запитувана позивачем земельна ділянка обліковується, як землі запасу за межами населеного пункту (кам`янисті місця) Нирківської сільської ради, а тому відповідач не є належним розпорядником вказаної ділянки. (том І а.с. 28)
При цьому роз`яснено, що для реалізації права на земельну ділянку за цільовим призначенням - індивідуальне дачне будівництво, позивачу необхідно звернутися до розпорядника такими землями.
Листом від 06.02.2015р. №25 Нирківська сільська рада повідомила позивача про те, що земельна ділянка загальною площею 0,25 га, на якій знаходиться будинок, що належить їй на праві власності, за адресою - село Нирків урочище Червоне №1 Заліщицького району Тернопільської області згідно земельно - кадастрової документації знаходиться поза межами населеного пункту і відноситься до земель запасу сільської ради - сільськогосподарські землі (пасовища). (том І а.с. 18)
При цьому зазначено, що відповідно до положень Земельного кодексу України урочище Червоне віднесено до земель запасу і знаходиться поза межами населеного пункту до моменту проведення розмежувань земель державної та комунальної власності. Розмежування земель державної та комунальної власності на території Нирківської сільської ради не проводилось.
23.03.2015р. позивач в черговий раз звернулась до ГУ Держземагенства в Тернопільській області із заявою щодо видачі їй наказу про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, площею 0,25 га, розташованої поза межами с. Нирків. (том І а.с. 27)
Листом від 23.04.2015р. №19-19-0.53-651/17-15-СГ відповідач відмовив позивачу у задоволенні її вимоги, оскільки житловий будинок знаходиться поза межами с. Нирків, при цьому до земель житлової і громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування і у такому випадку дозвіл на розробку проекту землеустрою надається за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. (том І а.с. 36)
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що зміна меж населеного пункту, в результаті якої житловий будинок, що належить позивачу на праві власності опинився поза межами населеного пункту, не може бути підставою та перешкодою для реалізації права позивача на отримання земельної ділянки у власність.
Суди виходили з того, що жодної з передбачених Порядком реалізації головними управліннями Держземагенства в областях, місті Києві повноважень з передачі земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування (на безконкурентних засадах) для всіх потреб від 31.03.2015р. №83 дій відповідач не виконав, надавши відповідь, яка не відповідає вимогам вказаного Порядку.
Також суди виходили з того, що відповідач, відмовляючи у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність позивачу земельної ділянки, ставить в залежність право останньої на безоплатне отримання земельної ділянки у власність для обслуговування житлового будинку до зміни меж населеного пункту Нирків.
Щодо посилань відповідача на те, що ГУ Держгеокадастру в Тернопільській області є неналежним розпорядником спірної земельної ділянки, суди виходили з того, що оскільки спірна земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту, а тому згідно п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» та ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України повноваження щодо розпорядження нею належить саме відповідачу.
Крім того, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про безпідставність доводів відповідача щодо невірного застосування судом першої інстанції положень Земельного кодексу України з наведених вище підстав.
Відмовляючи в задоволенні решти позовних вимог, суди виходили з того, що зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення є втручанням у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень.
З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи, а мотиви та доводи наведені у касаційній скарзі, висновки судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують і є безпідставними з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, відповідно до пункту є^1 частини 1  статті 15^1 Земельного кодексу України, тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.
Частиною 4 статті 122 ЗК України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
За правилами пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012р. № 5245-VI у разі якщо відомості про земельні ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього розділу, не внесені до Державного реєстру земель, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для державної реєстрації таких земельних ділянок, а також її затвердження здійснюються: у межах населених пунктів - сільськими, селищними, міськими радами; за межами населених пунктів - органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють розпорядження такими земельними ділянками.
Під час розгляду справи судами попередніх інстанцій встановлено, що спірна земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту і належить до земель сільськогосподарського призначення, розпорядження такими землями належить до компетенції відповідача, а тому суди обгрунтовано прийняли рішення про часткове задоволення позову та зобов?язали відповідача належним чином розглянути звернення позивача.
Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, оскільки при ухваленні судових рішень суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували норми матеріального права, порушень норм процесуального права не допустили, тому суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 24.11.2015р. та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 02.03.2016р. - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                
О.П. Стародуб                                        
А.А. Єзеров
В.М. Кравчук